Справа № 577/6725/24
Провадження № 2/577/221/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого-судді Рідзевської І.О.,

з участю секретаря Олійник В.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника 3-ї особи ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Конотопа цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , треті особи: орган опіки та піклування Конотопської міської ради, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги мотивує тим, що вона є матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від цивільного шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_4 . В свідоцтві про її народження матір`ю записана ОСОБА_4 , а запис про батька здійснено у відповідності до ст. 135 СК України і записаний ОСОБА_7 .

ОСОБА_4 знаходиться на обліку відділу «Служби у справах дітей», як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків.

У вересні 2024 року вона та її онучка ОСОБА_4 звернулись до відділу «Служби у справах дітей» з приводу вжиття відповідних заходів до відповідачки.

15.09.2024 року відділом «Служби у справах дітей» було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_4 з місцем її реєстрації по АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження дитина проживає у бабусі, а мати не забезпечує фінансово свою доньку, не займається її вихованням, не створює належних умов для розвитку, на запрошення матері до відділу проігнорувала. Позбавлення батьківських прав відповідачки відповідає інтересам дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що і змусило звернутися до суду.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 не заперечує (а.с.44).

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судовому засіданні позов підтримала, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_5 щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено судом, що ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

З висновку органу опіки та піклування Конотопської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 14.11.2024 року № 01-14/755 вбачається, що ОСОБА_5 доцільно позбавити батьківських прав по відношенню дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32-34).

Позивачка ОСОБА_1 є бабусею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно листа відділу «Служби у справах дітей» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в родині ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

В матеріалах справи міститься акт обстеження умов проживання, від 13.09.2024 року з якого вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Умови проживання жахливі, в будинку повна антисанітарія, дитяча кімната взагалі не пристосована для нормального проживання та розвитку дитини, стіни вкриті цвіллю, смердить (а.с.17)

Відповідно до заяв ОСОБА_1 від 20.09.2024 року та ОСОБА_4 від 13.09.2024 року до відділу «Служби у справах дітей» вбачається звернення з метою вжиття відповідних заходів до ОСОБА_5 у зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків (а.с.19-20)

Згідно акту обстеження умов проживання від 23.09.2024 року квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 . Кімната ОСОБА_4 забезпечена меблями, місцем для навчання, умови проживання задовільні. Дитина забезпечена одягом, взуттям, в наявності продукти харчування (а.с.21).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до частин другої та третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з частиною першою статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох із урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до п.п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58).

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_3 підтвердили, що неповнолітня ОСОБА_4 проживає тривалий час, близько 7 років, з біологічною бабусею ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 . В свою чергу мати дитини - ОСОБА_5 не проявляє інтересу до доньки, не цікавиться її життям та станом здоров`я.

Суд вислухавши позивача, представника органу опіки та піклування, неповнолітню ОСОБА_4 , оцінив докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що відповідач ОСОБА_5 ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання своєї доньки ОСОБА_10 , не проявляє батьківської турботи, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не бере участі у її вихованні, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Наведене в сукупності свідчить про самоусунення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Будь-яких об`єктивних причин, які б виправдовували таку поведінку відповідача та таке його ставлення до дитини та його виховання протягом досить тривалого часу, суду не наведено. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачем доказів та необхідністю позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_4 .

Окрім того, слід зауважити, що сам факт позбавлення відповідача батьківських прав щодо її дитини не є остаточним, оскільки відповідно до ст.169 СК України, в разі зміни її поведінки, суд за її позовом може поновити батьківські права.

Керуючись ст.ст.164, 165, 166 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, ст.ст. 67, 75 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відносно доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: Орган опіки та піклування Конотопської міської ради, юридична адреса: м. Конотоп, пр. Миру 8.

Третя особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_4 , мешканка АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 19 лютого 2025 року.

Суддя Рідзевська І. О.