КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/1362/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БД СЕРВІС МИРУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території,

встановив:

У листопаді 2021 року ТОВ«БД СЕРВІС МИРУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідач проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , та є власником зазначеної квартири.

Відповідач користується та споживає всі види комунальних послуг (що включають в себе: послуги з управління багатоквартирним будинком), при цьому не в повному обсязі здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість в сумі 40 196,24 грн 3% річних 5636,00 грн, індекс інфляції 18 024,22 грн.

На момент пред`явлення позову сума боргу не сплачена.

Тому позивач ТОВ «БД СЕРВІС МИРУ» просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у вказаному розмірі та судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БД СЕРВІС МИРУ» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за адресою АДРЕСА_1 , в розмірі 40 196,24 грн, 3% річних 5636,00 грн, індекс інфляції 18 024,22 грн та судовий збір 2379,00 грн.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Скарга обґрунтована тим, що суд порушив право ОСОБА_1 на судовий захист, розглянувши справу за відсутності відповідача, не урахувавши подане ним клопотання про відкладення розгляду справи. Також вказує, що суд своєчасно не долучив до матеріалів справи поданий ним відзив на позовну заяву та, відповідно, не надав йому належну оцінку.

Зазначає, що суд першої інстанції не урахував подану відповідачем заяву про застосування строків позовної давності, яка була подана разом із відзивом. Посилається на існування підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності до позовних вимог, оскільки, на думку апелянта, цей строк сплив 23 лютого 2020 року (після спливу трьох років з дня початку надання позивачем послуг з управління багатоквартирним будинком).

Стверджує, що має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг, оскільки фактично не проживає у квартирі.

Вказує також, що позивач безпідставно нараховував йому 3% річних та інфляційні втрати з 17 березня 2020 року у зв`язку із мораторієм на нарахування штрафних санкцій за несплату вартості житлово-комунальних послуг, введеним на час дії карантину та обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив. Вказує, що рішення суду є законними і обґрунтованими, підстави для його скасування відсутні. Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України (в редакції, чинній на день подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 63 856,46 грн.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , з 14 липня 2016 року, що підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1, а.с. 15).

На підставі Рішення № 89 Виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22 лютого 2017 року «Про визнання ТОВ «БД СЕРВІС МИРУ» виконавцем та надавачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і обслуговування ліфтів та погодження тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій для споживачів за адресою: АДРЕСА_2 , позивач є виконавцем та надавачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і обслуговування ліфтів, в тому числі і по багатоквартирному будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та надає весь перелік послуг з утримання багатоквартирним будинком (т. 1, а.с. 10-14).

Статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідач користується та споживає всі види комунальних послуг, при цьому не в повному обсязі здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість в розмірі 40 196,24 грн, на яку позивач нарахував 3% річних - 5636,00 грн та індекс інфляції - 18 024,22 грн (т. 1, а.с. 6-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

У відповідності з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про сплату коштів власником майна.

Оскільки з матеріалів справи встановлено, що відповідач є власником квартири у будинку, який обслуговує позивач та яким відповідачу були надані житлово-комунальні послуги, які відповідач в свою чергу своєчасно та у повному обсязі не сплачував, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 40 196,24 грн за надані житлово-комунальні послуги за період з березня 2017 року по листопад 2021 року.

Разом з цим, задовольняючи вимоги позовної заяви у повному обсязі, суд першої інстанції виходив також із обґрунтованості нарахованих позивачем на загальний розмір заборгованості 3 відсотків річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд також звертає увагу, що згідно з в вимогами Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» №530-ІХ від 17 березня 2020 року, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (Соvid-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11 березня 2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Соvid-19», з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Тому нарахування 3% річних та інфляційні втрат після 17 березня 2020 року є безпідставним та не може бути стягнуте з відповідача.

Крім цього, як видно із наданого позивачем розрахунку заборгованості, він нарахував 3% річних та інфляційні втрати на загальну суму боргу 40 196,24 грн за період з 01 березня 2017 року по 01 листопада 2021 року.Однак, заборгованість у вказаному розмірі формувалась протягом усього вказаного періоду шляхом здійснення щомісячних нарахувань, тому позивач безпідставно здійснив нарахування штрафних санкцій на загальну суму боргу, яка сформувалась станом на 01 листопада 2021 року.

Ба більше, у розрахунку позивача не відображено весь процес утворення заборгованості, не вказано розмір щомісячних нарахувань, що позбавляє суд можливості здійснити власний розрахунок вказаних штрафних санкцій.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 3% річних та інфляційні втрат, нарахованих позивачем.

Доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутності відповідача є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи, призначений на 02 березня 2023 року о 09 годині 30 хвилин, про що зазначає сам відповідач у поданій ним заяві (а.с. 96). При цьому, клопотання про відкладення розгляду справи ОСОБА_1 направив до суду поштою 02 березня 2023 року (тобто, в день судового засідання), а надійшло воно до суду та було зареєстроване 08 березня 2023 року. За таких обставин суд не міг урахувати вказане клопотання під час розгляду справи та ухвалення судового рішення.

Посилання апелянта на неврахування поданої відповідачем заяви про застосування строків позовної давності та відзиву також оцінюється судом критично, оскільки вказані документи у матеріалах справи відсутні.

Не може бути враховане апеляційним судом також твердження апелянта про існування підстав для застосування наслідків спливу строків позовної давності до позовних вимог.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Оскільки рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду (стаття 303 ЦПК України), то заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 брав участь у судових засіданнях по справі, надавав пояснення, долучав до матеріалів справи докази та заявляв клопотання з інших процесуальних питань. Тобто, не був позбавлений можливості надати суду усі необхідні пояснення, докази та заявити клопотання під час розгляду справи судом першої інстанції. Жодних поважних причин, які перешкоджали відповідачу подати до суду заяву про застосування позовної давності, апелянт суду не вказав.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг, оскільки фактично не проживає у квартирі також є безпідставними, оскільки зміна місця проживання відповідача не звільняє його від обов`язку утримувати належне йому майно. Докази існування обов`язку з утримання квартири у інших осіб у матеріалах справи також відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційні втрат з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно, з урахуванням ч. 13 ст. 141 ЦПК України, рішення суду підлягає також скасуванню в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

Пропорційно до задоволених позовних вимог, з урахуванням частки задоволених вимог апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БД СЕРВІС МИРУ» підлягає стягненню 3534,42 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БД СЕРВІС МИРУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та судового збору скасувати, ухвалити по справі нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

В іншій частині заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БД СЕРВІС МИРУ» 178,43 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Реквізити сторін:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БД СЕРВІС МИРУ»: 08130, Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Садова, 1-В, оф.21, .

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді: Т.О. Невідома

В.В. Соколова