Справа № 473/6210/24
РІШЕННЯ

іменем України

"14" лютого 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді Ротар М.М.,

за участі секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці Лукіянчина І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вознесенську цивільну справу за правилами окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту родинних відносин,

встановив:

до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Лукіянчин І.П., у якій останній просить встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , однак в свідоцтві про його народження в графі мати зазначено « ОСОБА_3 ». В графі батько зазначено ОСОБА_4 , при цьому заявниця зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 вони не перебували, хоча і проживали однією сім`єю з 1977 року по день його смерті. Прізвище " ОСОБА_5 " ніколи не змінювала.

З метою оформлення заповіту ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса, однак ій було роз`яснено, що оскільки відсутнє документальне підтвердження, що спадкодавець та спадкоємець є особами 1-2 черги споріднення, то необхідно сплачувати податок.

З приводу цього питання заявниця звернулася до Вознесенського РАЦСу для внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2 , однак їй було відмовлено через відсутність документального підтвердження.

З огляду на наведені обставини, з метою захисту своїх спадкових прав та інтересів, заявниця вимушена звернутись з даною заявою до суду, оскільки в інший спосіб встановити такий факт не має можливості.

Ухвалою від 11 листопада 2024 року вказана заява прийнята до розгляду за правилами окремого провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні.

У судовому засіданні заявниця та її представник заяву підтримали з підстав, викладених у ній, та просили таку задовольнити.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив заяву задовольнити та встановити факт, що ОСОБА_1 є його матір`ю.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи приходить до такого.

Згідно зі ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У положеннях ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У частині 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно зі законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) зі змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Дмитрівка Вознесенського району Миколаївської області.

Заінтересована особа ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Акмечетські ставки Доманівського району Миколаївської області. В свідоцтві про його народження серії НОМЕР_1 , що було видане 25 травня 1979 року в графі батько зазначений ОСОБА_4 , в графі мати ОСОБА_3 . Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 5 від 07 січня 2025 року Орган державної реєстрації цивільного стану, що склав актовий запис: Виконавчий комітет Прибузької сільської ради Доманівського району Миколаївської області, актовий запис №40, дата складання 25 травня 1979 року. В графі відомості про батька зазначено ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , росіянин, місце проживання Миколаївська область Доманівський район с. Акмечетські Ставки. В графі відомості про матір зазначено ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання Миколаївська область Доманівський район с. Акмечетські Ставки. Підставою запису відомостей про батька Актовий запис про укладення шлюбу Ленінською сільською радою Староветського району Курської області №6 від 05 березня 1976 року.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Дмитрівка Вознесенського району Миколаївської області.

Також в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до актового запису про шлюб №3 від 31.01.1971 року складений Виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 . Відомості про розірвання шлюбу відсутні.

Відповідно до роз`яснення Вознесенського ВДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області №902-23.7-22 від 05.11.2024 року вбачається, що державна реєстрація народження ОСОБА_2 здійснювалася на підставі актового запису про шлюб, однак встановити на підставі яких документів ОСОБА_10 вступала в шлюб і яке прізвище вказано після державної реєстрації шлюбу неможливо встановити оскільки немає документального підтвердження.

Витребувати повторне свідоцтво про шлюб ОСОБА_1 неможливо через розірвання дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією. Для вирішення питання рекомендовано звернутися до суду щодо встановлення факту родинних відносин.

Звертаючись до суду зі вказаною заявою, заявниця просила встановити факт родинних стосунків між нею та її сином ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

У частині 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Заявниця стверджує, що вона ніколи не перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , але отримати документи на підставі яких ОСОБА_10 вступала в шлюб і яке прізвище вказно після державної реєстрації шлюбу дізнатися не можливо, оскільки внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, України розірвала будь-які відносини з країною-агресором.

Так, з наявної в матеріалах справи довідки Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 25.09.2024 року №173 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 проживали разом в цивільному шлюбі з 1977 року по 15.09.2005 рік в АДРЕСА_1 . Вели спільне господарство та виховували дітей. Про що міститься запис в по господарській книзі №15 за 1977-1979 року особистий рахунок № НОМЕР_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 в своїй заяві на адресу суду зазначив, що ОСОБА_1 є його матір`ю та його батьки не перебували в зареєстрованому шлюбі.

Вказані обставини також були підтверджені показами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які в судовому засіданні пояснили, що дійсно ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 .

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, у якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Окрім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки осіб. Цей перелік не є вичерпним.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У своїй постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої.

Оскільки виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, заявниця вірно звернулася в суд зі заявою про встановлення цих фактів, розгляд яких здійснюється за правилами окремого провадження.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням принципу "балансу вірогідностей", що підтверджують правдивість обставин, на які посилалася заявниця на обґрунтування своїх вимог, доказами, що знаходяться у матеріалах справи та обставинами, встановленими під час розгляду цієї цивільної справи, суд приходить до висновку про доведеність родинних відносин між заявницею та заінтересованою особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: "суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину").

Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених у судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що Законом не передбачений порядок встановлення факту родинних відносин та іншого способу у заявниці немає, суд вважає заяву обґрунтованою та доведеною.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 10-13, 18, 19, 76, 77, 81, 89, 256, 259, 263-265, 293, 294, 297, 315, 316, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, постановою Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд -

ухвалив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2025 року.

Суддя М.М. Ротар