Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/219/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А НО В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нове Село Виноградівського району померла мати позивачки ОСОБА_3 , яка заповіту не залишала. Відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Дане майно мати позивачки успадкувала після смерті своїх батьків, однак спадкові право документально не оформила. Позивачка та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом, як діти спадкодавці. Позивача вказує, що прийняла спадщину в силу ст.1268 ЦК України. Відповідач у справі знає про відкриття спадщини, про її склад, та не має претензій на спадщину, відмовляється від спадкового майна, бажає, щоб спадщину матері у цілому успадкувала позивачка.

Та обставина, що мати позивачки не оформила право на успадкований будинок, перешкоджає позивачці оформити спадщину у нотаріальному порядку. За зверненням позивачки до Виноградівської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у відкритті спадщини по даному питанню, нотаріус рекомендувала звернутися до суду.

Позивачка у підготовче засідання не з`явилися, однак згідно прохальної частини позовної заяви просила суд провести розгляд справи у її відсутність.

Відповідач будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в підготовче засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, вимог позивачки визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дід позивачки по материнській лінії - ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть. Його дружина - ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Виконком Вилоцької селищної ради видав довідки на спадкування з приводу смерті ОСОБА_6 , і з приводу смерті ОСОБА_5 .

За змістом довідки №94 від 15.04.2024 на день смерті ОСОБА_6 , який був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом із ним була зареєстрована його дружина ОСОБА_5 .

За змістом довідки від 08.01.205 на день смерті ОСОБА_5 разом із нею проживала її дочка ОСОБА_3 ( мати позивачки)

Крім ОСОБА_3 , інші спадкоємці до майна ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - відсутні.

За час свого життя дід та бабуся позивачки заповіт не залишила.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22.10.1992 року, виданого на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 21.10.1992 № 231.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбувалось за правилами, встановленими ЦК УРСР 1963 р.

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Спадщину ОСОБА_4 прийняла його дружина ОСОБА_5 в силу норм ЦК України 1963 року, вступивши фактично у володіння та управління спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_5 одноосібним спадкоємцем її стала мати позивачки, яка прийняла спадщину також в силу ЦК України 1963 року, проте, не оформила спадкові права на будинок та правовстановлюючі документи на такий не отримала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нове Село Виноградівського району померла мати позивачки та відповідача - ОСОБА_3 , яка заповіту не залишала.

Позивачка та відповідач є спадкоємцями першої черги за законом, як діти спадкодавця.

За змістом довідки Виконавчого комітету Вилоцької селищної ради Берегівського району Закарпатської області від 08.01.2025 №10, ОСОБА_3 на день смерті проживала разом із дочкою ОСОБА_7 та сином ОСОБА_8 .

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в силу ст.1268 ЦК України.

Відповідач у справі знне має претензій на спадщину, відмовився від спадкового майна на користь позивачки.

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_3 ввійшов вищевказаний житловий будинок, який спадкодавець набула у власність шляхом успадкування після смерті своїх батьків, але спадкові права на який документально не оформила.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Для оформлення спадщини після смерті матері позивачка звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак отримала лист-відмову державного нотаріуса за № 214/01-16 від 04.06.2024 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 .

Таким чином позивачка не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору.

Згідно із вимогами статей 2,3,4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухоме майно є речовим правом, яке підлягає реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, та виникає з моменту такої реєстрації.

З огляду на положення зазначеного Закону, особа вважається власником об`єкта нерухомості лише тоді, коли у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відповідний запис про реєстрацію права власності особи на це майно.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересів (ст. 16 ЦК України). Судовий захист права власності здійснюється шляхом розгляду позовів про визнання права власності на майно, витребування його із чужого незаконного володіння чи від добросовісного набувача у передбачених законом випадках, про визнання правочину недійсним, про визнання незаконним правового акта, що порушує право власності, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про заборону вчинення дій, які можуть порушити право власності, або про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, про визначення порядку володіння та користування спільним майном, про поділ спільного майна або виділ з нього частки, про виключення майна з опису, про відшкодування шкоди, заподіяної майну, або збитків, завданих порушенням права власності і подібне.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідност.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Технічну інтвентаризацію спадкового майна проведено.

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» № 11 від 04.01.2025 та даних технічного паспорта від 02.01.2025, житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , будівництвом завершений та вартість станом на січень 2025 року становить 139937 грн. Загальна корисна площа житлового будинку становить 44,5 кв. м, в тому числі житлова площа 17,5 кв. м.

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» житловий будинок зареєстрований за ОСОБА_4 (дідом позивачки) на підставі Свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22.10.1992 року, виданого Виноградівською РДА на підставі розпорядження Виноградівської РДА від 21.10.1992 №231.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

За таких встановлених у підготовчому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 525, 527, 534, 541, 542, 548, 549 ЦК УРСР в ред. від 18.07.1963 року, ст. ст. 16, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , набуте в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 17.02.2025.

ГоловуючийТ. Ю. Левко