Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Тесленко Т. В.,

за участю секретаря

судового засідання - Климченко А. О.,

представника відповідача адвоката Дубовика В. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Дубовик Віктор Андрійович, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

12 червня 2024 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач вказував, що через невиконання ОСОБА_1 умов укладеного кредитного договору № 500830066 від 07.05.2020 з первісним кредитором АТ «АЛЬФА-БАНК», в нього утворилася заборгованість на загальну суму 95 715,73 грн, які позивач прохав стягнути з відповідача на підставі договору факторингу від 20.09.2021.

Ухвалою суду від 19.06.2024 відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного прзовного првадження за участю сторін на 22.07.2024.

Представник позивача в заяві до суду прохав розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник відповідача адвокат Дубовик В. А. в судовому засіданні 25.09.2024 позовні вимоги не визнав та прохав відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що зміст наданих позивачем доказів, а саме угоди про надання кредиту № 500830066 від 07.05.2020, яка складається з оферти на укладення угоди про надання кредиту № 500830066 від 07.05.2020, акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 500830066 від 07.05.2020, графіку платежів, паспорту споживчого кредиту, не містить умов про наявність у кредитодавця (у особи якій відступлено право вимоги) права вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення споживчого кредиту, і зокрема у випадку неналежного виконання ним взятих на себе кредитних зобов`язань. Позивачем не надано доказів направлення відповідачеві письмової вимоги кредитодавця про дострокове повернення кредиту та не виконання відповідачем такої вимоги протягом 30 днів з дня отримання такої вимоги. Тому нарахування заборгованості станом на 20.09.2021 в сумі 64 236,10 грн є безпідставним ( т. 1 а. с. 61).

Ухвалою суду від 25.09.2024 витребувано зазначені вище докази та розгляд справи відкладено.

На виконання вказаної ухвали суду 21.10.2024 та 25.10.2024 банки надали інформацію.

22.01.2025 представник відповідача адвокат Дубовик В. А. надав додаткові пояснення у справі, в яких визнав, що виписки за рахунками, що надав суду АТ «СЕНС БАНК» є неналежними та недопустимими доказами у справі.

19.02.2025 у судове засідання представник позивача не з`явився, в заявах до суду вказував, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглядати без його участі та задовольнити позов.

Представник відповідача адвокат Дубовик В. А. в судовому засіданні позов не визнав повністю, зазначивши, що його клієнт ОСОБА_1 не заперечує, що мав фінансові стосунка з АТ «АЛЬФА_БАНК» з 2014 року, однак щодо кредиту, який надано йому у 2020 році заперечував, посилався на пояснення у відзиві на позовну заяву, що поданий ним 19.07.2024, де прохав відмовити в задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю та безпідставністю, оскільки на дату пред`явлення позову до суду у позивача частково ще не виникло право вимоги з платежів за спірним кредитним договором, а також прохав застосувати строк позовної давності до платежів за певний період часу ( а. с.50-74).

Заслухавши представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Суд встановив, що між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 07.05.2020 було укладено договір про надання кредиту № 500830066, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 76 434,63 грн на строк 60 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 23,00% річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем в електронній формі, відповідо до ЗУ «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 76 434,63 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становив 95 715,73 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту складала - 75 041,95 гривень, заборгованість за відсотками 20 673,78 гривень ( а.с. 5,6,7).

20.09.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Тобто, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором 500830066 від 07.05.2020. Згідно з розрахунком заборгованості за ОСОБА_1 станом на 20.09.2021 обліковується заборгованість в розмірі 95 715,73 грн ( а.с. 9-13,14,15,16,17,18,19-28,29).

01 грудня 2022 року «Альфа-Банк Україна» змінив назву на «Сенс Банк».

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з пунктами 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним договором - є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронним підписом одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частин 1, 3-6, 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом частини 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами, серед іншого, згідно зі статтею 64 ЦПК України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованої у справі №129/1033/13-ц від 18.03.2020, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Судом враховано, що договір містить податковий номер ОСОБА_1 , його паспортні дані, відомості про місце проживання, номер особистого електронного платіжного засобу, на який Банком було перераховано кредитні кошти у розмірі 76 434,63 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 299960 від 08.05.2020 (а.с.147).

За змістом позиції Верховного Суду, сформованій у справі №913/618/21 від 08.06.2022, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано та не надано доказів на підтвердження належності виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому за правилами ч.4 ст.12 ЦПК України він несе ризик настання наслідків із цим пов`язаних.

Згідно з виписками за особовими рахунками з 07.05.2020 до 20.09.2021, сформованими 09.10.2024 АТ «СЕНС БАНК» на вимогу суду про витребування доказів, видно, що ОСОБА_1 дійсно користувався кредитними коштами впродовж усього цього строку ( а.с. 127-146, 152 207).

Отже, позивачем надано належні та допустимі докази, що не спростовані відповідачем, щодо укладення кредитного договору № 500830066 від 07.05.2020 та отримання ОСОБА_1 коштів у сумі 76 434,63 грн.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.1 ст.48 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №202/4494/16-ц від 31.10.2018, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідачем не надано суду власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача щодо нарахованих процентів та відсоткової ставки за ними. Із вимогами про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами відповідач не звертався, а отримавши кредитні кошти, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення такого договору відмовитися від нього без пояснення причин, тим самим підтвердив виконання своїх зобов`язань.

Із підстав викладеного, установивши погодження позичальником істотних умов кредитування та їх неналежне виконання, суд дійшов висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» підлягає задоволенню.

Тому, потрібно стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (юридична адреса: м. Київ, пл. Солом`янська,2, ) заборгованість кредитного договору № 500830066 від 07.05.2020 в розмірі 95 715,73 (дев`яносто п`ять тисяч сімсот п`ятнадцять грн 73 коп) гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту складає - 75 041,95 гривень, заборгованість за відсотками 20 673,78 гривень.

В порядку статтей 137 та 141 ЦПК України з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , підлягають до стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (юридична адреса: м. Київ, пл. Солом`янська, 2, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп) та за правничу допомогу в сумі 7 100,00 грн (сім тисяч сто грн 00 коп), що підтверджується матеріалами справи (а.с. 4,31-32,33,34).

Керуючись ст. ст. 526, 530, 610, 611, 629, 634, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , представник відповідача адвокат Дубовик Віктор Андрійович, про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (юридична адреса: м. Київ, пл. Солом`янська, 2, ) заборгованість кредитного договору № 500830066 від 07.05.2020 в розмірі 95 715,73 (дев`яносто п`ять тисяч сімсот п`ятнадцять грн 73 коп) гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту складає - 75 041,95 гривень, заборгованість за відсотками 20 673,78 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (юридична адреса: м. Київ, пл. Солом`янська, 2, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп) гривень та за правничу допомогу в сумі 7 100,00 ( сім тисяч сто грн 00 коп) грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

21.02.2025 складено повне судове рішення.

Суддя