ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/263/24 Номер провадження 22-ц/814/148/25Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю.О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Стороженко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу представника Військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_10, на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні

УСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду із вказаним позовом, відповідно до якого просив встановити факт його перебування на утриманні брата ОСОБА_2 , військовосліжбовця ВЧ НОМЕР_1 , який зник безвісти 17.05.2023 під час штурмових дій зі сторони російської федерації в районі населеного пункту Васюківка Донецької області.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що з 2000 року він є особою з інвалідністю з дитинства у зв`язку із неврологічним захворюванням, інвалідність ІІ групи безстроково йому встановлена з 2003 року, перебував два рази у шлюбі, однак які було розірвано, дітей не має. Має молодшого брата - ОСОБА_2 , 1974 р.н. У зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України у травні 2022 року він був вимушений був виїхати з місця постійного проживання (м. Бахмут) та зареєструватися як внутрішньо переміщена особа у місті Пирятин, Полтавського району Полтавської області, а його брат, ОСОБА_2 , залишився у місті Бахмуті доглядати за їхньою хворою матір`ю - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері, його брат, ОСОБА_2 , також був вимушений виїхати з міста Бахмут до Полтавської області та з 28.09.2022 він був також взятий на облік як внутрішньо переміщена особа. Позивач вказував, що з 01.08.2022 по 01.10.2022 вони з братом проживали разом у АДРЕСА_1 , а з 01.11.2022 - у місті Пирятин і він перебував на його повному утриманні, оскільки його власного доходу (пенсії по інвалідності та виплати переселенцям було недостатньо для існування та лікування). У листопаді 2022 року його брата було мобілізовано до лав Збройних Сил України та він проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . 20.05.2023 він отримав сповіщення № 1 про те, що його брат зник безвісти 17 травня 2023 року під час штурмових дій зі сторони російської федерації в районі населеного пункту Васюківка Донецької області. На момент зникнення брата безвісти він перебував на його утриманні, отримував від нього матеріальну допомогу, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів для існування. При зверненні до військової частини для виплати грошової допомогу йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує факт його перебування на утриманні брата.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні - задоволено.

Встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні брата - ОСОБА_2 , стрільця-санітара 2 Механізованого відділення 3 Механізованого взводу 7 Механізованої роти 3 Механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , який зник безвісти під час штурмових дій зі сторони російської федерації в районі населеного пункту Васюківка Донецької області по 17 травня 2023 року включно.

Із вказаним рішення не погодився відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , та оскаржив його в апеляційному порядку через свого уповноваженого представника.

В апеляційній скарзі представник відповідача просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції залишено поза увагою норми Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV; не повно встановлено всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не досліджено письмові докази у справі та надано їм неправильну оцінку, а саме: за паспортними даними позивача місцем його проживання було: АДРЕСА_2 ; внутрішньо переміщеним він був за адресою: м. Пирятин Полтавського району Полтавської області, а його брат - с. Високе, Полтавського району Полтавської області. Зазначено, що суд першої інстанції не дослідив підстав видачі довідки старостою Харківецького старостинсього округу Пирятинської міської ради № 14.17-12/229 від 04.09.2023. Також, не були з`ясовані обставини, чи дійсно, у відповідності до записів погосподарських книг Харківецького старостинського округу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом.

01.08.2024 (поштовим відправленням від 29.07.2024), в межах встановленого судом процесуального строку, від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Стороженко С.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відзив обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 довів належними і достатніми доказами у справі, яким суд надав вірну оцінку, що він проживав із братом та перебував на його утриманні, а доводи апеляційної скарги вказаного висновку суду не спростовують.

Місцевим судом установлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідними братами, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданим 23.09.1969 Артемівським міськбюро РАЦС Донецької області та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно (а.с. 8, 9)

Згідно з паспортом громадянина України серія НОМЕР_3 , виданим Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області 28.08.1998, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Артемівськ Донецької області. (а.с. 5)

27.12.2022 порушено кримінальне провадження № 0000406 за ч. 1 ст. 438 КК України за фактом пошкодження будинку ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 , про що свідчить Витяг з ЄРДР. (а.с. 25)

Відповідно до довідок Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 14.17.-12/229 від 04.09.2023 та № 1622- від 30.05.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа на території Харківецького старостинського округу з 28.09.2022 року та проживав разом зі своїм братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 з 01.08.2022 року по 01.10.2022.(а.с. 10, 11, 15)

Згідно з довідкою голови квартального комітету Пирятинської міської ради від 31.12.2023 установлено, що ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_3 , станом на 01.11.2022 проживав та вів спільне господарство разом з братом ОСОБА_2 (а.с. 17)

Позивачем від ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 отримано сповіщення сім`ї № 1 від 20.05.2023, у якому повідомлено про те, що його брат солдат ОСОБА_2 , 1974 року народження, зник безвісти 17 травня 2023 року під час штурмових дій зі сторони російської федерації в районі населеного пункту Васюківка Донецької області (а.с. 23). У сповіщенні зазначено, що воно є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку.

02.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до органів поліції із заявою про зникнення безвісти брата ОСОБА_2 , про що було внесено відомості до ЄРДР за № 0000299 за ч. 1 ст. 115 КК України, про що свідчить Витяг з ЄРДР. (а.с. 24)

Листом від 09.10.2023 №14830 ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 відмовлено у виплаті коштів на підставі п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», оскільки відсутній документ, що підтверджує факт його перебування на утриманні брата ОСОБА_2 (а.с. 26)

Згідно з довідкою МСЕ № 076300 та пенсійного посвідчення, виданого 13.09.2000 Артемівським управлінням праці та соціального захисту населення Донецької області, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи загального захворювання безстроково з 2003 року.

Відповідно до наданої копії Епікризу та Консультативного заключення невропатолога ОСОБА_1 хворіє з дитинства, потребує обстеження лікуванням ДОКТМО, проходження курсу амбулаторного та стаціонарного лікування. (а.с. 12, 13, 14)

Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 отримує пенсію щомісячно у розмірі 2 913,39 грн. (а.с. 21)

Відповідно до довідки Відділу з питань надання державних соціальних допомог та інших видів соціальної підтримки населенню № 3 Управління соціального захисту населення Лубенської районної військової адміністрації Полтавської області № 1-31/636 від 05.12.2023 ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо перемішених осіб з 30.05.2022. Отримує допомогу на проживання внутрішньо переміщена особам у розмірі 3 000,00 грн щомісячно. Державну соціальну допомогу особам з інвалідністю 2 групи у відділі № 3 управління соціального захисту населення Лубенської РДА не отримує. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб з 28.09.2022. Отримував допомогу на проживання внутрішньо переміщених осіб з 28.09.2022. Отримує допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 2 000,00 грн щомісячно. (а.с. 22)

Згідно з довідкою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» філія Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» № 1363 від 21.06.2023 ОСОБА_1 являється клієнтом банку і має особовий рахунок (а.с. 8), на який, як вказував заявник, братом ОСОБА_2 перераховувалися кошти для його утримання. Перерахування коштів на утримання ОСОБА_1 братом ОСОБА_2 підтверджується випискою по картковому рахунку від 25.03.2023 у сумі 20 000 грн. (а.с. 19)

Крім того, факт утримання позивача з боку брата підтверджується випискою з Укрпошти про отримання посилки від ОСОБА_4 у відділенні м. Пирятин 10.02.2023. (а.с. 20)

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повідомив про те, що він проживає один, утриманців не має. На підтвердження надав копії свідоцтв про розірвання шлюбів. (а.с. 27, 28). Вказане також підтверджується копією інформацією від 05.01.2024, наданою Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 29), про те, що актових записів про шлюб укладених ОСОБА_1 та записів про народження дітей, батьком якиї зареєстровано останнього, - у реєстрі не значиться.

Відповідно до наданої Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформації від 05.01.2024 (а.с. 29), актових записів про шлюб, укладених ОСОБА_2 , та записів про народження дітей, батьком яких зареєстровано останнього, - у реєстрі не значиться.

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 18.08.2018 батько позивача - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 помер у м. Бахмут Донецької області; мати позивача - ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в результаті потрапляння у будинок снаряду, під час обстрілу з авіації, від отриманих численних поранень, про що свідчить копія Талону-повідомлення єдиного обліку № 8876 від 03.10.2022. (а.с. 31)

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він проживає по сусідству із позивачем. Як позивача так і його рідно брата ОСОБА_7 , який безвісти зник, знає з дитинства, оскільки проживали з народження в одному селі. Коли почалась війна ОСОБА_8 переїхав до м. Пирятин. Спочатку проживав у с. Високе, куди пізніше переїхав до нього брат ОСОБА_7 . Там вели спільне господарство. Коли ОСОБА_7 мобілізувався то ОСОБА_8 переїхав проживати до тітки у АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 приїздив у відпустку та після госпіталю за місцем проживання свого брата ОСОБА_8 . Разом ремонтували хату де проживали, обробляли город. ОСОБА_7 постійно допомагав ОСОБА_8 , оскільки боліли ноги. ОСОБА_9 хвалився, що брат висилав йому на лікування та проживання кошти, посилку з продуктами харчування та речами, одним словом, ОСОБА_7 утримував брата. Ні дружини ні дітей у ОСОБА_7 не було. Батько помер раніше, а мати під час війни.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що зібраними у справі доказами в їх сукупності знайшов своє підтвердження факт отримання позивачем допомоги від рідного брата - ОСОБА_2 , солдата в/ч НОМЕР_1 , який зник безвісти 17.05.2023 під час штурмових дій зі сторони російської федерації в районі населеного пункту Васюківка Донецької області, яка була для нього хоч і не єдиним, але постійним і основним джерелом засобів до існування. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступного висновку.

У даній справі ОСОБА_1 звернувся до суду у позовному провадженні із вимогою про встановлення юридичного факту свого перебування на утриманні рідного брата, який був військовослужбовцем та зник безвісті під час захисту Вітчизни,що не є порушенням норм процесуального права.

Юридичні факти, у тому числі факт перебування на утриманні особи, може бути встановлений судом як у порядку окремого провадження, так і у порядку позовного провадження.

Досудового порядку встановлення даного юридичного факту не передбачено законами та підзаконними нормативно-правовими актами.

Встановлення даного юридичного факту має для позивача юридичне значення, а саме необхідне йому з метою отримання грошового забезпечення, яке виплачується членам сімей військовослужбовців, що зникли безвісті під час захисту Вітчизни.

Військовою частиною, у якій проходив службу брат позивача, було відмовлено позивачу у виплаті грошового забезпечення у зв`язку із тим, що він не є особою, зазначеною у пункті 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884.

Відповідно до цього Порядку під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби (п. 2 Порядку).

Відповідно до п. 4 Порядку виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

Згідно з пунктом п. 7 вказаного Порядку виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

В межах предмета спору у даній справі юридичне значення мають наступні обставини: належність до членів сім`ї військовослужбовця, що рахується зниклим безвісті, та перебування на його утриманні. При цьому, встановлення факту повного утримання для отримання грошового забезпечення законом не вимагається. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів. Якщо, крім допомоги, що надавалася, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку годувальника та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який у листопаді 2022 року був мобілізований до лав Збройних Сил України та проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , та з 17 травня 2023 року рахується зниклим безвісті під час штурмових дій зі сторони російської федерації в районі населеного пункту Васюківка Донецької області.

Також місцевим судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є непрацездатною особою (особою з інвалідністю), якому з 2003 року встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, потребує амбулаторного та стаціонарного лікування згідно з виписним Епікризом від 06.08.2023; у шлюбі не перебуває (перший шлюб розірвано у 1997 році, другий - у 2005 році); дітей не має; батько помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , смерть матері настала (за повідомленням про подію) ІНФОРМАЦІЯ_10 в результаті ворожого обстрілу у місті Бахмуті; житло ОСОБА_1 за місцем реєстрації у місті Бахмуті Донецької області зруйноване під час ведення бойових дій; з 30.05.2022 ОСОБА_1 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа; єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 є пенсія у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 2 913,39 грн щомісячно (пенсію по інвалідності не отримує); з 30.05.2022 ОСОБА_1 отримує допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам у розмірі 3 000 грн щомісячно.

Вказані обставини Військовою частиною не оспорювались та апеляційна скарга не містить заперечень в цій частині.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що за встановлених вище обставин позивачем доведено, що він за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем потребував утримання.

Скаржник не погоджувався із тим, що утримання позивача здійснював саме брат останнього. В апеляційній скарзі представник Військової частини НОМЕР_1 посилався на неправильну оцінку судом першої інстанції довідок служби соціального захисту населення щодо взяття на облік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщених осіб. (а.с. 10-11)

Колегія судів апеляційного суду вважає такі доводи апеляційної скарги безпідставними.

Так, місцевим судом на підставі довідок служби соціального захисту населення Виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 1622- від 28.09.2022 та № 1622-3 від 30.05.2022 вірно установлено, що позивач ОСОБА_1 перебував на обліку внутрішньо переміщених осіб з 30.05.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , а його брат, ОСОБА_2 , - з 28.09.2022 за адресою: АДРЕСА_3 .

Той факт, що вони були зареєстровані за різними адресами у місті Бахмут, а також те, що вони значились внутрішньо переміщеними за різними адресами в межах однієї області та району (Полтавської області Пирятинського району), не спростовує висновку суду першої інстанції про перебування позивача на утриманні брата, що підтверджено іншими доказами у справі в їх сукупності.

Так, довідкою Виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 04.09.2023 № 14.17.-12/229 підтверджено, що ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа, проживав разом зі своїм братом, ОСОБА_2 , з 01.08.2022 по 01.10.2022 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15). Аналогічні відомості містяться у відповіді Виконавчого комітету Пирятинської міської ради за вих № 8296/02-3 від 29.11.2023 (а.с. 16).

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 31.12.2023 № 1, ОСОБА_1 проживав із братом ОСОБА_2 з 01.11.2022 та вів із ним спільне господарство у АДРЕСА_3 . (а.с. 17)

Законність зазначеної вище довідки Виконавчого комітету Пирятинської міської ради від 04.09.2023 № 14.17.-12/229 скаржником в апеляційній скарзі не спростована, а саме лише посилання на те, що суд першої інстанції не дослідив підстав її видачі, а також на відсутність в матеріалах справи даних з погосподарської книги, не спростовує доказового значення вказаної довідки, як доказу у справі.

Відповідач, на рахунок своїх заперечень проти позову, всупереч принципу змагальності у цивільному судочинстві, не заявляв під час розгляду справи клопотань про витребування відомостей з погосподарської книги у порядку витребування доказів у справі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 не містить жодних доводів і заперечень з приводу встановлення судом першої інстанції обставин, що позивач систематично отримував від рідного брата забезпечення (як грошове, так і іншого майнового характеру), та що ця допомога буладля нього основним джерелом засобів для існування.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, статтями 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника Військової частини НОМЕР_1 - ОСОБА_10, - залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 18 березня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

О.Ю. Кузнєцова