справа № 932/780/23
провадження № 22-ц/824/1359/2025
головуючий у суді І інстанції Гончарук В.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року позивач Акціонерне товариство "Райфайзен Банк" звернувся з позовом до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, у якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 218 834,61 грн та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою названого суду від 28 вересня 2023 року справу № 932/780/23 за позовною заявою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - передано на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва за територіальною підсудністю відповідно до положень ч. 1 ст. 27 та п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 вересня 2019 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк", та ОСОБА_1 (надалі "Відповідач", "Боржник", "Позичальник") було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту "Кредит готівкою" № 014/0223/82/0564978 (надалі "Договір", "Кредитний договір", "Заява-Договір"), згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі 249 747,42 гривень, зі строком до 25 вересня 2023 року, а Позичальник, у свою чергу, зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у фіксованій процентній ставці у розмірі - 27,1 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором.

Позивач вказував, що у зв`язку з тим, що відповідач тривалий час своєчасно не вносив платежі на погашення кредиту та порушував договірні зобов`язання, станом на 25 жовтня 2022 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором.

У листопаді 2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва було подано заяву від ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про заміну сторони у судовому провадженні.

Заяву обгрунтовано тим, що 20 жовтня 2023 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" було укладено договір відступлення права вимоги №114/2-64, у відповідності до вимог якого, АТ "Райффайзен Банк Аваль" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" право вимоги від ОСОБА_1 коштів за кредитним договором № 014/0223/82/0564978 від 25 вересня 2019 року, право на одержання яких належить АТ "Райффайзен Банк Аваль".

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25 жовтня 2023 року до договору відступлення права вимоги №114/2-64від 20.10.2023 року АТ "Райффайзен Банк" відступив ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал"" право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №014/0223/82/0564978 від 25.09.2019 року.

Як убачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції відповідну заяву врахував та замінив позивача АТ "Райффайзен Банк" на ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал".

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2024 року позов ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" суму кредитної заборгованості у розмірі 218 834 грн 61 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 282 грн 52 коп.

Не погоджуючись із указаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року щодо стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості у розмірі 218 834 грн 61 коп., стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3 282 грн 52 коп. та прийняте нове рішення суду, яким стягнути з відповідача на користь позивача суми кредитної заборгованості у сумі 202 096 грн 07 коп., а також стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог. В іншій частині позовних вимог відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що в оскаржуваному рішенні суд, зокрема, вказав що "Відповідачем на адресу суду було направлено відзив на позовну заяву, у якому відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме в частині стягнення з нього кредитної заборгованості за кредитом у розмірі 179 797,84 грн, та заборгованості за відсотками у розмірі 22 298,23 грн, що разом складає 202 096,07 грн".

Вказує, що суд першої інстанції порушив вказану норму процесуального права, а саме ч. 4 ст. 265 ЦПК України, оскільки жодної мотивованої оцінки аргументам відповідача не надав, обмежившись лише єдиною фразою, що "Відповідач не надав суду докази, що сума заборгованості є меншою або відсутня". При цьому у вказаному відзиві відповідач крім заперечень в частині підстав для зменшення суми боргу, яку вимагав позивач також надав і обґрунтовані заперечення щодо розрахунку заборгованості позивача, який за своєю суттю є контрозрахунком, оцінку якому суд першої інстанції не надав взагалі.

Апелянт вважає, що фактично в частині оцінки відзиву відповідача та вказаного контрозрахунку суд послався виключно на позицію та докази, надані позивачем, чим порушив норми процесуального права - ст.81,263,265 ЦПК України.

Вищевказані порушення норм процесуального права судом першої інстанції призвели до прийняття незаконного рішення в частині позовних вимог, які відповідач не визнав.

Вказує, що у позовній заяві Банк вказав, зокрема, "що у зв`язку з несплатоювідповідачем у процесі кредитування відсотків такі прострочені відсотки шляхом реструктуризації заборгованості були капіталізовані до суми кредиту. Таке збільшення суми кредиту не супроводжувалося видачею кредитних коштів позичальнику. Зазначенареструктуризація проведена дистанційно без підписання паперових угод, без звернення до відділення банку, через офіційний сайт Позивача".

Так, відповідно до розрахунку заборгованості наданого банком (додаток № 2 до позовної заяви), сума кредиту 249 747,42 грн, капіталізована в рамках реструктуризації 45 447,42 грн, всього видано 295 194,84 грн, при цьому станом на 25 жовтня 2022 року заборгованість відповідача складає: за кредитом 200 675,74 грн, за процентами 18 158,87 грн,всього 218 834,61 коп.

Вважає, що з наведеного розрахунку заборгованості слідує, що банк капіталізував в рамках реструктуризації відсотки за кредитом в сумі 45 447,42 грн, внаслідок чого сума кредиту збільшилась до 295 194,84 грн.

Зазначає, що позивач, обґрунтувавши право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором,посилався на Правила банківського обслуговування Фізичних осіб в АТ "РайффайзенБанк" (далі Правила) як невід`ємні частини спірного договору, зокрема, в частині того, що банк мав право проводити реструктуризації зобов`язань клієнта. При цьому, додані позивачем до позовної заяви докази не містили підтверджень, що саме ці умови Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву на отримання кредиту і Паспорт споживчого кредиту, а також те, що вказані Правила на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо проведення реструктуризації відсотків по кредиту в односторонньому порядку, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви умовах.

Зазначення в Паспорті кредиту про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, без ідентифікації самих умов як таких, що погоджені підписом Відповідача, не могло бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов Правил, на якій наполягає банк.

Наголошує, що позивач не надав суду першої інстанції належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Правила мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо кредитної реструктуризації.Разом з тим, долучені позивачем до позову Правила є в редакції, які набули чинності з 25 вересня 2022 року, тобто після укладення договору відповідача з банком (25.09.2019).

Також вважає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Тому в даному випадку неможливо було застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку неодноразово змінювалися самим AT "Райффзайзен Банк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Вважає, що за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, а також відсутність у заяві на отримання кредиту і в Паспорті споживчого кредиту домовленості сторін про проведення капіталізації відсотків по кредиту без підписання між сторонами додаткових угод, надані банком Правила не могли розцінюватися судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Тобто в цій частині суд також порушив норми статті 81 ЦПК України, відповідно до яких доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку з викладеним вважає, що розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, яким Банк обґрунтовує розмір заборгованості відповідача не можна визнати обґрунтованим в частині збільшення заборгованості відповідача за кредитом внаслідок проведених з 27 лютого 2022 року Банком реструктуризацій та капіталізацій.

Суд першої інстанції вказаним аргументам відповідача не надав жодної правової оцінки.

8 липня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" - адвоката Дмитрів В.С., в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що апелянту надавалась інформація щодо умов договору, з якою він ознайомився та підтвердив факт ознайомлення підписавши кредитний договір. Підписуючи даний Договір відповідач погодився, що він до його підписання ознайомився з усіма умовами, на яких Товариство здійснює кредитування, а також свідомо обрав умови кредитування, викладенні у кредитному договорі. Таким чином, рішення Дніпровського районного суду м. Києва по справі № 932/780/23 є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів розглядає справу в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Колегія суддів дослідила матеріали справи, перевірила законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2019 року між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" правонаступником, якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту "Кредит готівкою" № 014/0223/82/0564978 (надалі "Договір", "Кредитний договір", "Заява-Договір"), згідно умов якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит в розмірі 249 747,42 гривень, зі строком до 25 вересня 2023 року, а Позичальник, у свою чергу, зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки за користування кредитними коштами у фіксованій процентній ставці у розмірі - 27,1 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені Договором.

Відповідно до умов п. 1.2. Договору АТ "Райффайзен Банк" надав відповідачу кредит, шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника, відкритого в АТ "Райффайзен Банк", для подальшого використання його за цільовим призначенням.

Згідно із п. 2.1. договору проценти сплачуються клієнтом у визначену графіком дату у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного у графіку, і розраховується виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.2.3. пункту 1.2. заяви-договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році (метод факт/факт).

Згідно умов п. 2.2. Кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначену підпунктом 3.5.1. Договору.

У пункті 2.5 договору передбачено, що клієнт має право достроково повністю або частково погасити кредит, письмово повідомивши про це банк в день здійснення дострокового погашення, шляхом переказу відповідної суми коштів з поточного рахунку на рахунки обліку заборгованості. У разі часткового дострокового погашення кредиту, клієнт зобов`язаний не пізніше місяця, в якому здійснене часткове дострокове погашення кредиту, звернутися до відділення банка для підписання графіку в новій редакції. У випадку не виконання клієнтом зазначеного обов`язку, сторони домовились, що розрахований та підписаний банком самостійно новий графік вважається складеним належним чином, є невід`ємною частиною заяви-договору та підставою для визначення розміру зобов`язань клієнта перед банком. Повним достроковим погашенням кредиту є сплата клієнтом суми кредиту, процентів за кредитом разом з усіма іншими невиконаними грошовими зобов`язаннями клієнта за заявою-договором, строк виконання яких настав до дня повного дострокового погашення кредиту.

Відповідно до п. 7.1 договору інші умови надання банком кредиту, зокрема порядок нарахування банком процентів, обставини дефолту, черговість погашення заборгованості за кредитом регламентується правилами. У разі якщо правилами передбачені інші ніж передбачені цією заявою-договором умови надання банком кредиту, застосовуються умови цієї заяви-договору. Усі терміни в цій заяві-договорі застосовуються в розумінні, визначеному правилами. До всіх правовідносин, пов`язаних з підписанням та виконанням цієї заяви-договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років.

Згідно п. 2.4. Заяви-Договору, у визначений п. 2.3. Заяви-Договору строк Клієнт має забезпечити наявність коштів на Поточному рахунку для подальшого здійснення Банком Договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими пунктом 9 заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. Погашення заборгованості за Кредитом, Процентів, пені здійснюється шляхом здійснення Банком Договірного списання у визначеному пунктом 9 заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення Клієнтом достатньої суми на рахунках (арешт коштів, закриття рахунків тощо), з яких Банк здійснює Договірне списання коштів з метою погашення Клієнтом заборгованості за Кредитом, погашення Клієнтом заборгованості може бути здійснене будь-яким іншим шляхом, погодженим Банком.

Крім того, відповідно до п. 8. Заяви-Договору, Клієнт підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини Сторін за цією Заявою-Договором поширюється положення Договору, Правил, в тому числі Розділів 2, 6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування Поточних рахунків, а також надання Банком Кредитів. Підписанням цієї Заяви-Договору Клієнт підтверджує, що відносин Сторін за цією Заявою-Договором застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2., 6. Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом.

Відповідно до Розділу І. Правил, Правила застосовуються до відносин Сторін з дати прийняття (акцепту) Клієнтом Публічної пропозиції шляхом підписання Клієнтом Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. Правила набувають сили у відносинах Сторін за Договором банківського обслуговування з дати набуття ними чинності. Чинна редакція Правил офіційно оприлюднюється на Сайті Банку та розміщується у відділеннях Банку (Витяг з Правил Банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк".

Відповідно до умов п. 1.4. Заяви-Договору сторони встановили, що у разі настання передбачених підпунктом 3.6.2. пункту 3.6. Статті 3 Розділу 6. Правил обставин Дефолту, Банк має право відмовити Клієнту в наданні Кредиту (з припиненням зобов`язання Банка надати Кредит) та/або вимагати дострокового виконання Клієнтом зобов`язань за Кредитом, включаючи повернення суми Кредиту, сплату Процентів, пені та інших платежів за Кредитом, про що направляє Клієнту письмове повідомлення. На письмову вимогу Банка, Клієнт зобов`язаний здійснити дострокове погашення заборгованості за Кредитом у відповідності до умов, зазначених в письмовому повідомлені Банка. У разі невиконання цієї вимоги, Банк має право вжити заходи для стягнення заборгованості Клієнта за Кредитом, які не суперечать законодавству України.

30.04.2020 року між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду №014/0223/82/0564978/81-1/33704 до Кредитного договору (далі по тексту - "Додаткова угода"), відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України Кредитор та Позичальник в тому числі досягли згоди про зміну з 30.04.2020 року умов погашення кредиту, а саме: було врегульовано існуючу заборгованість, строк сплати якої настав шляхом збільшення суми кредиту на суму заборгованості по процентам, у зв`язку з чим змінено графік погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором та збільшено термін кредитування, а також розрахунок сукупної вартості кредиту у додаток до даної додаткової угоди.

Зокрема, строк кредиту було збільшено на 12 календарних місяців з остаточною датою погашення кредиту до 25 вересня 2024 року. При цьому у п. 2 додаткової угоди сторони дійшли згоди врегулювати заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, у такому порядку: 2.1. Станом на дату застосування змін фактична заборгованість позичальника за кредитним договором по сплаті суми кредиту становить 237 644, 21 грн. 2.2. Станом на дату застосування змін заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав, складає 20 764 грн, у тому числі: 12 160,20 грн - заборгованість з погашення суми кредиту; та 8 604,72 грн - заборгованість з погашення процентів. 2.3. На підставі цієї додаткової угоди з дати застосування змін фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму заборгованості за процентами, у зв`язку із чим відбувається зміна строку погашення заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. 2.4. Позичальник зобов`язується здійснити погашення заборгованості у майбутньому у складі щомісячних платежів відповідно до графіка погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до цієї додаткової угоди.

Згідно із п. 9 додаткової угоди, ця додаткова угода є невід`ємною частиною кредитного договору і відповідні положення кредитного договору застосовуються з врахуванням змін умов кредитування, внесених цією додатковою угодою.

У зв`язку із несплатою відповідачем у процесі кредитування відсотків такі прострочені відсотки шляхом реструктуризації заборгованості були капіталізовані до суми кредиту. Таке збільшення суми кредиту не супроводжувалося видачею кредитних коштів Позичальнику (відображено у Розрахунку заборгованості у рядках "Реструктуризація" та "Капіталізація" починаючі з 27 лютого 2022 року). Зазначена реструктуризація проведена дистанційно без підписання паперових угод, без звернення до відділення банку, через офіційний сайт Позивача, направлена на зменшення фінансового навантаження на Відповідача шляхом обміну CMC повідомленнями із Відповідачем відповідно до п.1.5 ст. 1 Розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк Аваль", затверджених Правлінням АТ "Райффайзен Банк Аваль" 16 вересня 2013 року, які розміщені у відкритому доступі на офіційному сайті позивача (Витяг із Правил додається).

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи суму коштів у заявленому позивачем розмірі суд першої інстанції вважав такі вимоги повністю доведеними. У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції також вважав, що відповідачем не виконано зобов`язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується довідкою - розрахунком суми заборгованості по договору, при цьому, відповідач не надав суду докази, що сума заборгованості є меншою або відсутня.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна з урахуванням наступного. Як правильно зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, що рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доводи апеляційної скарги не містять доводів щодо неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють кредитні правовідносини. Стороною відповідача не оспорюється та визнається обставина укладення кредитного договору, додаткової угоди до кредитного договору, наявності заборгованості. Однак відповідач заперечувала сам розмір заборгованості, в обгрунтування чого у відзиві наводила свій розрахунок.

Суд першої інстанції взагалі не навів мотивів, за яких відхилив доводи відповідача щодо незгоди із наведеним позивачем розрахунком.

Так, відповідач звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості (додаток № 2 до позовної заяви) відповідач отримав кредит від Банку в сумі 249 747,42 гривень, що відповідачем визнається. 30 квітня 2020 року між позивачем та відповідачем укладена додаткова угода № 014/0223/82/0564978/81-1/33704 до кредитного договору № 014/0223/82/0564978 від 25 вересня 2019 року, відповідно до п.2.1.-2.3. якої фактична заборгованість відповідача за кредитом 237 644,21 грн станом на вказану дату збільшилась на суму простроченої заборгованості по відсоткам 8 604,72 гривень і відповідно заборгованість відповідача за кредитом (тіло) стала складати 246 248,93 грн, при цьому вказаний залишок заборгованості за тілом кредиту станом на 30 квітня 2020 року визнається відповідачем і підтверджений Банком у графі залишку заборгованості за кредитом станом на вказану дату, який зазначений у складеному Банком розрахунку заборгованості.

При цьому відповідно до умов вказаної додаткової угоди і відповідно до розрахунку заборгованості з урахуванням проведеної 30 квітня 2020 року реструктуризації заборгованості у відповідача станом на вказану дату була відсутня заборгованість за відсотками (графа залишок заборгованості за відсотками у розрахунку заборгованості).

Зазначає, що за період з 30 квітня 2020 року по 25 жовтня 2022 року без врахування проведених за цей час Банком реструктуризації і капіталізацій відповідач сплатив на погашення тіла кредиту 66 451,09 грн (рядок платежів фактичного погашення кредиту у розрахунку заборгованості за вказаний період), таким чином несплачена сума заборгованості відповідача по тілу кредиту становить 179 797,84 гривень (246 248,93 грн - 66 451,09 грн).

Також зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості за період з 30 квітня 2020 року по 25 жовтня 2022 року Банком відповідачу нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 117 726,76 грн (рядок платежів планового погашення відсотків у розрахунку заборгованості за вказаний період).

За період з 30 квітня 2020 року по 25 жовтня 2022 року без врахування проведених за цей час Банком реструктуризації і капіталізацій відповідач сплатив на погашення відсотків за кредитом 95 428,53 грн (графа фактичне погашення відсотків у розрахунку заборгованості за вказаний період), таким чином несплачена сума заборгованості відповідача за відсотками по кредиту становить 22 298,23 гривень (117 726,76 грн - 95 428,53 грн).

Відтак заборгованість відповідача перед Банком станом на 25 жовтня 2022 року становить 202 096 грн 07 коп., в т.ч. заборгованість за кредитом у розмірі 179 797 грн 84 коп., заборгованість за відсотками у розмірі 22 298 грн 23 коп. і саме у вказаній сумі відповідач частково визнає позовні вимоги позивача.

Тобто підлягає перевірці наявність у кредитора права змінювати умови та порядок платежу без узгодження таких змін із позичальником.

В обгрунтування правомірності дій кредитора щодо односторонньої реструктуризації/капіталізації кредиту шляхом капіталізації прострочених відсотків до суми кредиту, позивач посилався на можливість застосування п. 1.5 Правилбанківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк".

Колегія апеляційного суду зважає на усталену практику, відповідно до якої Правила банківського обслуговування не можуть бути обов`язковим для позичальника, який не був обізнаний з такими правилами.

Зокрема, відповідач наголошує на тому, що до матеріалів справи позивачем були додані Правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк" в редакції станом на 25 липня 2022 року в той час, як відповідач і позивач уклали кредитний договір у 2019 році.

В той же час згідно із умовами пункту 1.5 наведених правил передбачено, що підтвердженням зміни умов кредиту є направлення банком клієнту SMS -повідомлення із зміненими умовами кредиту. Клієнт зобов`язаний виконувати свої зобов`язання за кредитом в порядку та на умовах, визначених заявою та з урахуванням зазначених - в SMS повідомленні змін.

Також клієнт в будь-який робочий день після отримання SMS повідомлення із зміненими умовами кредиту має звернутися до відділення банку і підписати новий графік погашення кредиту (для кредиту за програмою кредитування "Кредиту готівкою"). У випадку невиконання клієнтом зазначеного обов`язку, сторони домовились, що розрахований банком самостійно новий графік погашення кредиту вважається складеним належним чином, є невід`ємною частиною заяви та підставою для визначення розміру зобов`язань клієнта за кредитом. Однак такий порядок правилами передбачений у разі дострокового погашення позичальником суми кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як слідує із змісту п. 7.1. укладеного сторонами цього спору кредитного договору інші умови надання банком кредиту, зокрема порядок нарахування банком процентів, обставини дефолту, черговість погашення заборгованості за кредитом регламентується правилами. У разі якщо правилами передбачені інші ніж передбачені цією заявою-договором умови надання банком кредиту, застосовуються умови цієї заяви-договору. Усі терміни в цій заяві-договорі застосовуються в розумінні, визначеному правилами. До всіх правовідносин, пов`язаних з підписанням та виконанням цієї заяви-договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років.

Відповідно до п. 7.5. графік, розрахунок реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту містяться в додатках №1 та №2 до заяви-договору, які є її невід`ємною частиною. Банк, на письмову вимогу клієнта зобов`язаний безоплатно надати клієнту інформацію про поточний розмір заборгованості по кредиту та розмір суми кредиту, повернутої банку.

Таким чином, сторони обумовили порядок і розмір погашення заборгованості, які визначаються у додатках, що є невід`ємною частиною договору.

Історія правовідносин сторін цього спору свідчить, що зміни, які вносились до кредитного договору, узгоджувались сторонами шляхом підписання додаткової угоди.

Навіть положення п. 1.5. Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк" передбачають, що підтвердженням зміни умов кредитного договору повинно бути направлене СМС повідомлення із зміненими умовами кредиту.

Кредитор хоч і посилається на положення п. 1.5 Правил щодо наявності права банку вносити зміни до кредитного договору, однак до матеріалів справи не надані жодні докази щодо направлення відповідачеві СМС повідомлення із зміненими умовами договору.

Відповідач відповідну обставину не визнав, а позивач не довів.

Позивачем ні до відповіді на відзив у суді першої інстанції, ні у відзиві на апеляційну скаргу відповідні заперечення відповідача не спростовані.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо наявності підстав для зміни розміру заборгованості. Відповідачем наведений обґрунтований розрахунок, що не суперечить даним, які зазначені у розрахунку самого позивача в частині обсягу виконаних відповідачем зобов`язань, однак без урахування проведеної реструктуризації та капіталізації без узгодження з відповідачем.

Відповідно до статті 374 ЦК України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У суді першої інстанції було заявлено позов на загальну суму 218 834,61 грн, із яких задоволенню підлягають 202 096,07 грн, що складає 92,35 % від суми позовних вимог.

Відповідно до ч.1, п.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, судові витрати, які були понесені позивачем у виді сплати судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 3 031,41 грн судового збору.

Оскільки за результатом розгляду апеляційної скарги відповідача було зменшено розмір задоволених вимог та стягнено з нього - 202 096,07 грн, тому його апеляційну скаргу було задоволено на 7,65%.

Таким чином за рахунок позивача підлягає відшкодуванню відповідачеві судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (7,65%). При поданні апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 4 923,78 грн, з яких 7,65% становить 376,67 грн.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню позивачеві судовий збір у розмірі 2 654,74 грн (3 031,41 грн-376,67 грн).

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року змінити, виклавши його у наступній редакції:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" суму кредитної заборгованості у розмірі 202 096 (двісті дві тисячі дев`яносто шість) грн 07 коп. та судовий збір у розмірі 2 654 (дві тисячі шістсот п`ятдесят чотири) грн 44 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", адреса: адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 3 й поверх; .

відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба