БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/1752/25
провадження № 2-з/361/22/25
УХВАЛА

19 лютого 2025 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

18 лютого 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,135 га, кадастровий номер: :03:002:0090, за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Також, 18 лютого 2025 року до суду ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,135 га, кадастровий номер: 3:03:002:0090, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 212, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, місце розташування ділянки: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що сторони з 14 липня 1992 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2006 року розірвано. Після розірвання шлюбу постало питання про поділ придбаного за час шлюбу майна. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 січня 2010 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину жилого будинку з надвірними будівлями (сарай, вбиральня) за адресою: АДРЕСА_1 , в частині позовних вимог про поділ земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, позов залишено без розгляду за заявою ОСОБА_1 . Крім того, 04 лютого 2011 року Броварським міськрайонним судом Київської області розглянуто справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку між власниками та постановлено ухвалу, якою затверджено мирову угоду, за умовами якої сторони погодилися визнати спір вирішеним остаточно з моменту виконання зобов`язань ОСОБА_2 стосовно встановлення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , перегородки між приміщеннями; а також виконання зобов`язань ОСОБА_2 стосовно відчуження ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,10 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку. Однак, ОСОБА_2 зобов`язання не виконав, земельну ділянку у власність ОСОБА_1 не відчужив. Крім того, відповідач без дозволу відповідача із спільно купленої земельної ділянки площею 0,2050 га кадастровий номер: :03:002:0090 виділяє окрему земельну ділянку кадастровий номер: :03:002:0089 і продає за договором купівлі-продажу № 132 від 07.05.2020 ОСОБА_3 , де присвоєно адресу: АДРЕСА_1 .

З наведених підстав, посилаючись на те, що незастосування заявленого заходу забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, оскільки остання може бути відчужена відповідачем, ОСОБА_1 просить накласти арешт на спірну земельну ділянку.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, приходжу до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу

відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Із позову вбачається, що позивачем ОСОБА_1 пред`явлено вимоги до ОСОБА_2 щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,135 га, кадастровий номер: :03:002:0090, за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Таким чином, предметом спору у даній справі є вищевказана земельна ділянка, й між сторонами дійсно виник спірта існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З урахуванням всіх обставин, при вжитті заходів забезпечення позову суд, виходячи із розміру заявлених позовних вимог, бере до уваги те, що даний вид забезпечення позову не позбавляє права власності відповідача на належне йому майно, а лише по своїй суті є тимчасовим обмеженням у праві розпорядження таким майном, у той же час забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову та накласти арешт на спірну земельну ділянку, кадастровий номер: :03:002:0090, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149 - 153, 260, 261, 354 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: 3:03:002:0090, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 .

Копію ухвали направити заявнику, особам, яких стосуються заходи забезпечення позову та Броварському відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для виконання.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Дані про стягувача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Дані про боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН