Номер провадження: 22-ц/813/2077/25
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Карташова О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Крупської М.Г.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»,

відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс»,

на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 08 липня 2024 року,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуи і за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії, припинення договору

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги, в обґрунтування якого зазначило, що відповідач є споживачем філії «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № НОМЕР_1 та укладеним 05 вересня 2019 року договором №183526/ЧВ-СДВ з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та договором №182068/ВРП про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів.

Позивач надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 плату за надані позивачем послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 24893,30 грн за період з 01 квітня 2021 року по 31 жовтня 2023 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 24893,30 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 2684 грн.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії, припинення договору, в якому просив суд зобов`язати ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» внести зміни до договору №183526/ЧВ-СДВ з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійним об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, особовий рахунок № НОМЕР_2 від 05 вересня 2019 року, а саме в п.4.6.1 «характеристика земельної ділянки» в графі «загальна площа землеволодіння» замість - 550 кв.м вказати прочерк, в п. 4.6.4 в графі «асфальтне інше вдосконалене покриття» замість 461 кв.м вказати прочерк; здійснити перерахунок нарахованих ОСОБА_1 з 03 лютого 2017 року платежів і заборгованості за водокористування і водовідведення, зі списанням нарахувань за полив земельної ділянки площею 550 кв.м і вивезення рідких побутових відходів; припинити дію договору № 82068/ВР, особовий рахунок № НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_1 і ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», у зв`язку з закінченням строку його дії і не виконанням.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Приморський районний суд міста Одеси рішенням від 08 липня 2024 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, відмовив. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії, припинення договору, задовольнив частково.

Зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» внести зміни до договору №183526/ЧВ-СДВ з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійним об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, особовий рахунок № НОМЕР_2 від 05 вересня 2019 року, в п.4.6.1 «характеристика земельної ділянки» в графі «загальна площа землеволодіння» замість - 550 кв.м вказати прочерк, в п. 4.6.4 в графі «асфальтне інше вдосконалене покриття» замість 461кв.м вказати - прочерк.

Зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» здійснити перерахунок нарахованих ОСОБА_1 з 03 лютого 2017 року платежів і заборгованості за водокористування і водовідведення, зі списанням нарахувань за полив земельної ділянки площею 461кв.м і вивезення рідких побутових відходів.

Припинив договір № 182068/ВР, особовий рахунок НОМЕР_1 , укладений 05 вересня 2019 року між ОСОБА_1 і філією «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс».

Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Суд першої інстанції виходив з того, що не споживання ОСОБА_1 послуг в визначеному позивачем об`ємі, підтверджується не вивозом рідких відходів Водоканалом, оскільки водопостачання має неминучий наслідок у вигляді потреби у вивозі рідких побутових відходів, навіть мінімальні норми, затверджені вказаними Правилами, беруться з розрахунку водоспоживання - 25 л на 1 людину за добу, п. 5 договору №182068/ВРП. Означене свідчить про неправильність наданого позивачем розрахунку за особовим рахунком № НОМЕР_1 , його не відповідність умовам Договору № 182068/ВРП і договору №183526/ЧВ-СДВ, рахунок № НОМЕР_2 . За таких обставин суд вважав позов Водоканалу не доведеним належними доказами.

Факт не звернення ОСОБА_1 до ТОВ «Інфокс» за місяць до кінця дії договору №182068/ВРП у відповідності до п.25 або за місяць до чергової щорічної дати договору позбавляє ОСОБА_1 права на задоволення позову в частині припинення Договору у зв`язку з закінченням строку дії Договору. Стосовно позовної вимоги про припинення дії договору №182068/ВРП у зв`язку з його не виконанням, суд вважав що ОСОБА_1 доведено належними і допустимими доказами не виконання договору №182068/ВРП, тому в цій частині вважав позов таким, що підлягає задоволенню.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 липня 2021 року скасовано рішення Приморського районного суду від 21 липня 2016 року, на підставі якого укладені договори з Водоканалом. Не існування вказаного рішення суду і державної реєстрації призвели б до не укладання договорів між сторонами по справі 05 вересня 2019 року. Скасування вказаного рішення і постановлення нового без зазначення площі земельної ділянки, прилеглої до будинку, суд вважав ці обставини істотними для перегляду умов договору про надання послуг з водопостачання №183526/ЧВ-СДВ, і внесення змін до нього.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксфодоканал» просить скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 08 липня 2024 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги первісного позивача, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що 26.04.2024 року судом першої інстанції постановлено ухвалу про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду разом з первісним позовом. Проте, в резолютивній частині ухвали не постановлено про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, що свідчить про порушення норм процесуального права.

Скаржник посилається, що 05.09.2019 року сторонами по справі укладено договір № 182068/ВРП про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів. Отже нарахування здійснені філією відбувалися на підставі укладеного договору.

Щодо позовних вимог відповідача за первісним позовом, скаржник зазначає, що під час внесення пунктів договору, філія виходила з відомостей технічного паспорту домоволодіння, який наданий ОСОБА_1 , інших доказів, які б спростовували наявні відомості не надано, а тому правові підстави для внесення змін до договору № 183526/ЧВ-СДВ від 05.09.2019 року відсутні. У зв`язку із зазначеним вважає, що вимога про зобов`язання ТОВ Інфокс в особі філії Інфоксводоканал провести перерахунок заборгованості, зі списанням нарахувань за полив земельної ділянки 461 кв.м та вивезення рідких побутових відходів не підлягає задоволенню.

Крім того, зазначає, що сторонами був узгоджений пункт договору щодо вивезення побутових відходів за попередньою домовленістю за телефоном, що відповідає розумності та розподілу робочого часу.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.09.2024 року відповідачу за первісним позовом роз`яснювалося право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги відповідач за первісним позовом отримав 25.09.2024 року о 11:36:03 годині та 13.08.2024 року о 16:05:27 годині відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ухвали про відкриття провадження позивач за первісним позовом отримав 25.09.2024 року о 11:36:03 годині в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Від ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який мотивований тим, що після постановлення рішення суду, ТОВ зробило перерахунок заборгованості зменшено в липні на 5389,89 грн, в серпні і вересні на 3964,9 грн, не проводило нарахування за полив земельної ділянки в 2024 року.

Представнику ОСОБА_1 на номер телефону приходять щомісяця повідомлення через Вайбер щодо заборгованості ОСОБА_1 за особистим рахунком № НОМЕР_2 у виконання Договору №183526/ЧВ-СДВ з приводу водокористування.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по рахунку № НОМЕР_1 , наданому з позовом і з розрахунку № 6005435 щодо якого відкритий особистий кабінет ОСОБА_1 в мережі на сайті ТОВ, в кожному з цих рахунків ведуться однакові дублюючі розрахунки абонплата, водокористування, водовідведення. З приводу абонплати у ОСОБА_1 і ТОВ не має договірних відносин.

В судовому засіданні призначеному на 16 січня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивач та відповідач в судове засідання призначене на 23.01.2025 року не з`явились.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 17.01.2025 року о 19:50 год., що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 17.01.2025 року о 19:50 год., що підтверджується довідкою.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем наданий розрахунок заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 , тобто на підтвердження не виконання ОСОБА_1 умов договору № 182068/ВРП про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів, проте не надано жодного підтвердження виконання умов вказаного договору виконавцем.

Суд звернув увагу на те, що в розрахунку з січня 2022 року з`являється абонплата у розмірі 25,17 грн, проте відповідно до п. 6 договору №183526/ЧВ-СДВ плата за послуги розраховується виходячи з розміру затверджених тарифів на послугу та обсягу спожитих послуг, визначеного відповідно до законодавства. Договір не містить в собі в розділі «Розмір плати за послуги» пункту про оплату споживачем абонплати у певному розмірі.

Факт не звернення ОСОБА_1 до ТОВ «Інфокс» за місяць до кінця дії договору №182068/ВРП у відповідності до п. 25 або за місяць до чергової щорічної дати договору позбавляє ОСОБА_1 права на задоволення позову в частині припинення договору у зв`язку з закінченням строку дії договору. Стосовно позовної вимоги про припинення дії Договору №182068/ВРП у зв`язку з його не виконанням, суд вважав що ОСОБА_1 доведено належними і допустимими доказами не виконання договору №182068/ВРП, і в цій частині позов підлягає задоволенню.

Позивачем не надано жодних підтверджень про земельну ділянку ОСОБА_1 як про об`єкт цивільних прав, не надано відповідної землевпорядної документації. Копія технічного паспорту станом на 03 лютого 2017 року відображає житловий будинок і земельну ділянку виділені рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року, яке скасовано постановою Одеського апеляційного суду від 28 липня 2021 року.

Враховуючи, що формування земельної ділянки будинку АДРЕСА_1 з визначенням її площі, меж та внесенням інформації про неї до Державного земельного кадастру відсутнє, суд першої інстанції вважав, що позовна вимога про внесення змін в договір №183526/ЧВ-СДВ, а саме в п.4.6.1 «характеристика земельної ділянки» в графі «загальна площа землеволодіння» замість - 550 кв.м вказати прочерк, в п. 4.6.4 в графі «асфальтне інше вдосконалене покриття» замість 461кв.м вказати прочерк, підлягає задоволенню.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

05.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» та ОСОБА_1 укладено договір № 183526/ЧВ-СДВ з індивідуальним споживачем про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, особовий рахунок НОМЕР_2 , відповідно до п. 1 якого виконавець зобов`язується надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання, а споживач зобов`язується оплатити надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у порядку в строки та на умовах, що передбачені договором.

05.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» та ОСОБА_1 укладено договір № 182068/ВРП про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів, особовий рахунок № НОМЕР_3 .

Звертаючись до суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за водопостачання та вивезення побутових відходів за період з 01.04.2021 року по 30.10.2023 року у сумі 24893,30 грн.

Отже, предметом позову є стягнення заборгованості за комунальні послуги з водопостачання та вивезення побутових відходів за період з 01.04.2021 року по 30.10.2023 року у сумі 24893,30 грн.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 13 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

У відповідності до ч. 1 ст 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з нормами ст.5 Закону до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого водопостачання, які надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»», що підтверджується укладеним між сторонами договором № 183526/ЧВ-СДВ та оформленим особовим рахунком № НОМЕР_2 .

ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» надавав послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .

В пункті 4 договору № 183526/ЧВ-СДВ зазначено, що вузлів обліку води за адресою споживача не встановлено.

Згідно пункту 17 договору № 183526/ЧВ-СДВ розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом.

Відповідно до пп. 8 п. 31 договору споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими згідно діючого законодавства у строки, встановлені договором.

Оскільки ОСОБА_1 уклав договір з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал», то взяв на себе договірні зобов`язання, зокрема здійснювати оплату вартості отриманих послуг.

З наданого позивачем за первісним позовом розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 01.04.2021 року по 30.10.2023 року відповідачу нараховувалась оплата за такі послуги: вода питна, господарські потреби, РПВ (рідкі побутові відходи), та починаючи з січня 2022 року абонентська плата.

До повноважень Кабінету Міністрів України, зокрема належать визначення та встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальним договором або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

При цьому, плата за абонентське обслуговування не є складовою тарифу, така нараховуються на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг».

Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

ОСОБА_1 користувався послугами з постачання питаної води, які надавав позивач, однак оплату здійснював періодично та не в повному обсязі.

До подання позовної заяви, відповідач за первісним позовом не звертався з претензіями до позивача за первісним позовом щодо ненадання або надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості послуг з постачання питної води та абонентської плати, не зверталась зі скаргами на встановлені тарифи, та не висував позивачу претензій щодо вказаних послуг.

Матеріали справи не містять звернення відповідача за первісним позовом у встановленому законом порядку з претензіями до позивача з приводу кількісних та якісних показників отриманих послуг з постачання питної води.

Відповідно до ст.ст. 610, 614 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем за первісним позовом в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не спростовано надання йому послуги з постачання питної води ТОВ «ІНФОКС», також не надано доказів надання вказаної послуги неналежної якості, та не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості належними та допустимим доказами, не надано свого контррозрахунку.

Із наданого позивачем за первісним позовом розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач за первісним позовом за період з 01.04.2021 року по 30.10.2023 рокумає заборгованість перед ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» в сумі 24893,30 грн. У 2021 році ОСОБА_1 періодично та не в повному обсязі здійснював оплату за водопостачання, загальна сума сплати складає 2110 грн.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником позивача зазначалося, що сплачена відповідачем в 2021 році сума частково зарахована на погашення заборгованості яка виникала станом на 01.04.2021 року в сумі 1699,10 грн. Вказані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості.

Заборгованість відповідача за послуги з постачання питної води та абонентської плати за період 01.04.2021 року по 30.04.2023 року становить 2297,16 грн (2708,06 нарахована сума за період з 01.04.2021 року по 30.10.2023 року 410,90 грн сплачена сума (2110 грн 1699,10 грн).

Щодо заборгованості за послуги водопостачання за полив земельної ділянки та внесення змін до договору, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В пункті 4.6.1 договору № 183526/ЧВ-СДВ сторони визначили площу земельної ділянки поливу - 550 кв.м, у пункті 4.6.4 договору - асфальтне, інше вдосконалене покриття 461 кв.м.

Позивачем за первісним позовом нарахування за водопостачання за полив земельної ділянки за договором 183526/ЧВ-СДВ здійснювалося виходячи із площі 461 кв.м.

Судом першої інстанції встановлено, що з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 12 липня 2017 року відбулась реєстрація права власності на будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Приморського районного суду від 21 липня 2016 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 липня 2021 року заочне рішення Приморського районного суду від 21 липня 2016 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської міської ради про виділ в натурі частки домоволодіння відмовлено.

Рішенням Приморського районного суду від 30 листопада 2021 року№522/19067/18 ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання права на приватизацію земельної ділянки площею 0,0549 га в АДРЕСА_1 . В рішенні зазначено, що постановою Одеського апеляційного суду від 28 липня 2021 року по справі № 522/25618/15 заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2016 року скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської міської ради про виділ в натурі частки домоволодіння, відмовлено. Зі скасуванням вказаного рішення суду втрачають чинність усі правові наслідки, які виникли з його прийняттям.

Рішенням Приморського районного суду від 19 жовтня 2023 року скасована державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_1 , здійснена на підставі рішення Примосрького районного суду м. Одеси від 21.07.2016 року. Визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1 , що складається з будинку літ. А. житловою площею 32 кв.м загальною площею 44, 8кв.м, господарських споруд і будівель літ. К гараж, №1-3 огорожа, 1 мостіння.

З заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Інфокс» відправленої засобами поштового зв`язку 14 грудня 2021 року вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв товариство, що його будинок не знятий з балансу територіальної громади як квартира, його право власності постановою Одеського апеляційного суду від 28 липня 2021 року скасовано, просив вважати недійсним договір № 183526/ЧВ-СДВ, закрити особовий рахунок № НОМЕР_2 , здійснити перерахунок виплачених ним за водокористування коштів за період з 03 лютого 2017 року з виключенням з суми платежів розрахунку за полив 550 кв.м, просив укласти з ним договір водопостачання без зазначення площі земельної ділянки, залишити діючим договір №182068/ВРП, надати довідку про стан рахунку № 90673, надходження на нього коштів і наявності або відсутності заборгованості, надати послугу з вивезення рідких побутових відходів машиною об`ємом 3 куба.

Відповідно до статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (ч. 4 ст. 652 ЦК України).

У зв`язку із істотною зміною обставин, якими ОСОБА_1 керувався при укладанні з Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» договору № 183526/ЧВ-СДВ від 05.09.2019 року про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, стосовно зазначення площі земельної ділянки, колегія суддів вважає наявні підстави для внесення змін до вказаного договору.

Враховуючи постанову Одеського апеляційного суду від 28.07.2021 року, якою скасовано заочне рішення Приморського районного суду від 21 липня 2016 року, звернення у грудні 2021 року ОСОБА_1 із заявою до ТОВ «Інфокс», відсутності сформованої земельної ділянки з визначенням її площі, меж та внесенням інформації про неї до Державного земельного кадастру, то колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги за зустрічним позовом щодо внесення змін в договір №183526/ЧВ-СДВ, а саме в п.4.6.1 «характеристика земельної ділянки» в графі «загальна площа землеволодіння» замість - 550 кв.м вказати прочерк, в п. 4.6.4 в графі «асфальтне інше вдосконалене покриття» замість 461кв.м вказати прочерк.

Разом з тим, суд першої інстанції зобов`язуючи Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» здійснити перерахунок нарахованих ОСОБА_1 з 03 лютого 2017 року платежів із заборгованості за водокористування і водовідведення, зі списанням нарахувань за полив земельної ділянки площею 461кв.м не врахував, що із заявою про внесення змін до договору ОСОБА_1 звертався до відповідача за зустрічним позовом у грудні 2021 року, тобто після ухвалення апеляційним судом постанови від 28 липня 2021 року, якою заочне рішення Приморського районного суду від 21 липня 2016 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської міської ради про виділ в натурі частки домоволодіння відмовлено.

Колегія суддів вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» зобов`язано здійснити перерахунок нарахованих ОСОБА_1 платежів і заборгованості за водокористування і водовідведення, зі списанням нарахувань за полив земельної ділянки площею 461кв.м починаючи з 01.08.2021 року.

Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІНФОКС» підлягає стягненню заборгованість з водокористування за полив земельної ділянки за період з квітня 2021 року по 31 липня 2021 року у сумі 4623,08 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 35-1 Закону України «Про відходи» виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виконавцем послуг з вивезення рідких побутових відходів на території міста Одеси визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ»

Згідно ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.

05.09.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» та ОСОБА_1 укладено договір № 182068/ВРП про надання послуг з вивезення рідких побутових відходів, особовий рахунок № НОМЕР_3 .

Відповідно до п.п.1 п.7 Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2008 року № 1070, в редакції на час виникнення правовідносин, під час укладення договору про надання послуг, сторони узгоджують графік їх надання, виходячи з потреби споживача, норм надання та якості послуг.

Згідно п.1 договору № 182068/ВРП виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення рідких побутових відходів, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами.

Пунктом 3 договору № 182068/ВРП встановлено, що послуги з вивезення рідких побутових відходів надаються за графіком, узгодженим із споживачем, в межах обсягів, визначених нормами та кількістю осіб, на яких нараховуються послуги, але не рідше ніж один раз на шість місяців (Додаток №1).

Відповідно до п.п. 1 п. 3 договору № 182068/ВРП абонент попередньо, за 5 (п`ять) днів до запланованої дати вивезення відходів, для підтвердження замовлень має дзвонити у Колл-центр. Під час замовлення абонент повідомляє наступну інформацію: ПІБ, адреса, машкод, об`єм машини, яка потрібна для вивезення.

Пунктом 10 договору № 182068/ВРП передбачено, що у разі потреби виконавець здійснює перерахунок вартості фактично наданих послуг та повідомляє споживачеві про його результати (п.п.6 п.13 договору).

Споживач має право на зменшення розміру плати за послуги у разі недотримання графіка вивезення відходів (п.п. 6 п. 13 договору № 182068/ВРП ).

Зазначені обставини свідчать про те, що сторони в договорі № 182068/ВРП передбачили надання ТОВ «Інфокс» послуг з вивезення рідких побутових відходів ОСОБА_1 згідно графіку, узгодженого із споживачем в межах обсягів, визначених нормами та кількістю осіб, на яких нараховуються послуги, але не рідше ніж один раз на шість місяців, який є додатком до договору.

З наданого позивачем розрахунку вбачається що позивачем за первісним позовом заборгованість за вивезення побутових відходів розрахована за період з 01.04.2021 року по 30.10.2023 року.

В матеріалах справи відсутні докази складання ТОВ «Інфокс» графіку надання послуги з вивезення рідких побутових відходів та його узгодження із ОСОБА_1 за період з 01.04.2021 року по 30.10.2023 року.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником ТОВ «Інфокс» зазначені докази також не надані.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 грудня 2021 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звертався до ТОВ «Інфокс» із заявою в якій просив, зокрема залишити діючим договір №182068/ВРП, надати довідку про стан рахунку № 90673, надходження на нього коштів і наявності або відсутності заборгованості, надати послугу з вивезення рідких побутових відходів машиною об`ємом 3 куба.

Доказів надання позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 послуги з вивезення відходів за зверненням останнього матеріали справи не містять.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 зазначається про невиконання жодного разу ТОВ «Інфокс» умов договору №182068/ВРП.

ТОВ «Інфокс» не надано суду належних, доказів,як то передбачено статтею 81 ЦПК України і є його процесуальним обов`язком, на підтвердження факту виконання умов договору № 182068/ВРП і надання ОСОБА_1 послуг з вивезення побутових відходів у період з 01.04.2021 року по 30.10.2023 року, суд же відповідно до вимог частини 1 статті 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги ТОВ «Інфокс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з вивезення побутових відходів за період з 01.04.2021 року по 30.10.2023 року не підлягають задоволенню

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовної вимоги про припинення дії договору №182068/ВРП у зв`язку з його не виконанням, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Закон пов`язує можливість розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір.

Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Головна ідея, на якій ґрунтується правило частини другої статті 651 ЦК України, полягає у тому, що не будь-яке, а лише істотне порушення умов договору може бути підставою для вимоги про його розірвання або зміну. Неістотні (незначні) порушення умов договору є недостатніми для обґрунтованого та правомірного застосування такого крайнього заходу, як розірвання договору або його зміна у судовому порядку.

Ця ідея спирається на принцип, який називається принципом збереження договору (preservation of contract). Договірні відносини мають підтримуватися, допоки це можливо й економічно доцільно для сторін. Розірвання договору має бути крайнім заходом задля мінімізації витрат, пов`язаних з укладенням та виконанням договору.

Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).

Отже, законодавство в питанні розірвання договору дбає не лише про інтереси управненої сторони, а й про інтереси зобов`язаної сторони, оскільки розірвання договору може завдати значних збитків стороні, яка допустила незначне порушення, тобто законодавець прагне досягти справедливого балансу між інтересами сторін договору.

Згідно пункту 26 договору №182068/ВРП дія договору припиняється у разі, коли: закінчився строк, на який його укладено; припинено відповідний договір про надання послуг з вивезення побутових відходів на певній території населеного пункту. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Обставини на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу для припинення договору такими не є, оскільки останнім не надано доказів завданих збитків, та виконання останнім підпункту 1 п. 3 договору № 182068/ВРП від 05.09.2019 року.

Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що вимоги ОСОБА_1 про припинення дії договору №182068/ВРП задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при постановленні ухвали про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду разом з первісним позовом, в резолютивній частині не постановлено про перехід до розгляду за правилами загального позовного провадження не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Статтею 193 ЦПК України передбачено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 05 січня 2024 року відкрив провадження справі, та ухвалив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснив право подання зустрічної позовної заяви протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про захист прав споживачів, зобов`язання вчинити дії, припинення договору.

Приморський районний суд м. Одеса ухвалою від 26 квітня 2024 року прийняв зустрічну позовну заяву та позови об`єднав в одне провадження.

З протоколу судового засідання від 26.04.2024 року та фіксування судового засідання технічними засобами вбачається, що судом першої інстанції розгляд справи призначено на 05.06.2024 року о 12 год. 00 хвилин у порядку загального позовного провадження.

Отже доводи скаржника, щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права не заслуговують на увагу, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Посилання скаржника на те, що в матеріалах справи відсутня ухвала суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду є необґрунтованим з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Приморський районний суд м. Одеси ухвалою від 05 січня 2024 року відкрив провадження у справі, ухвалив розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 19 лютого 2024 року об 11 год. 35 хвилин.

Отже судом першої інстанції справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не призначалася до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за водокористування і водовідведення і за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про припинення договору № 182068/ВР, зобов`язання здійснити перерахунок нарахованих ОСОБА_1 з 03 лютого 2017 року платежів і заборгованості за водокористування і водовідведення, зі списанням нарахувань за полив земельної ділянки площею 461кв.м, скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позовної заяви до суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» сплатило судовий збір в розмірі 2684 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 41267 від 06.02.2023 року.

За подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» сплатило судовий збір в розмірі 8052 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № В23879 від 06.08.2024 року та платіжною інструкцією № 29378 від 23.08.2024 року.

Враховуючи те, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» підлягає частковому задоволенню, то з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» в розмірі 746,15 грн.

Оскільки апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» також підлягає частковому задоволенню, то з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» в розмірі 895,40 грн.

Що стосується оскарження Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» рішення суду, зокрема в частині зустрічного позову ОСОБА_1 , то колегія суддів зазначає.

Статтею 22 Закону України Про захист прав споживачів передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Враховуючи, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в силу вимог статті 22 Закону України Про захист прав споживачів, а Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал»за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір, та апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, то колегія суддів вважає, що скаржнику підлягає компенсації за рахунок держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги у розмірі 1932,50 грн у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 16.08.2024 року залишив апеляційну скаргу без руху та зазначив скаржнику про необхідність доплати ним судового збору в розмірі 3510 грн.

Колегія суддів зазначає, що під час постановлення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху щодо визначення розміру судового збору допущена арифметична помилка, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 966,25 грн підлягає поверненню Товариству з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 08 липня 2024 року в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за водокористування і водовідведення і за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про припинення договору № 182068/ВР, зобов`язання здійснити перерахунок нарахованих ОСОБА_1 з 03 лютого 2017 року платежів і заборгованості за водокористування і водовідведення, зі списанням нарахувань за полив земельної ділянки площею 461кв.м, скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за водокористування і водовідведення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» заборгованість за водокористування і водовідведення в сумі 6852,91 грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про зобов`язання здійснити перерахунок нарахованих ОСОБА_1 з 03 лютого 2017 року платежів і заборгованості за водокористування і водовідведення, зі списанням нарахувань за полив земельної ділянки площею 461кв.м задовольнити частково.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» (, місто Київ, Вулиця Шулявська, будинок 5) здійснити перерахунок нарахованих ОСОБА_1 з 01 серпня 2021 року платежів і заборгованості за водокористування і водовідведення, зі списанням нарахувань за полив земельної ділянки площею 461кв.м

У задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» про припинення договору № 182068/ВР відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» судовій збір в сумі 1641,55 грн.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «Інфоксводоканал» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1932,50 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», , з Державного бюджету України сплачений судовий збір у сумі 966,25 грн, згідно платіжної інструкції № 29378 від 23 серпня 2024 року на рахунок UA0015757, отримувач ГУК в Од.обл./Хаджибейськ. р-н/22030101, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526,код класифікації доходів бюджету 22030101.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текс постанови складено 07 лютого 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова