Справа № 337/5187/24
Провадження № 2/337/119/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Кучерука І.Г.

з участю секретаря Нетяги М.І.

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу

встановив:

24.09.2024 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, вказавши, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2012 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , який після розірвання шлюбу спільна дитина буде проживати разом з відповідачкою за місцем її реєстрації.

Між позивачем та відповідачкою досягнуто усної домовленості, щодо періодичності та розміру витрат на утримання дитини. У разі недосягнення згоди щодо розміру та періодичності витрат на виховання двох дітей в подальшому, спірні питання будуть вирішуватися в порядку визначеного Сімейним кодексом України.

Позивачем на користь відповідачки на її картковий рахунок щомісячно перераховуються кошти на утримання дитини в розмірі 5025,39 грн. щомісячно.

За час перебування у шлюбі позивачем та Відповідачкою набуто спільне сумісне майно, але на момент подання даного позову питання розподілу майна не піднімається.

Спочатку спільне сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років сімейні стосунки погіршились, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Між сторонами зникло взаєморозуміння, втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби в свій час примиритися не дали бажаних результатів, оскільки з відповідачкою різні погляди на сімейне життя та обов`язки.

Позивач та відповідачка, як подружжя спільно не проживають. Відповідачка разом з дитиною проживає, без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком, що власне унеможливлює подальше спільне подружнє життя позивача з відповідачкою.

Позивач зазначає, що не мав наміру на те має намірів на майбутнє поновлювати подружні відносини з відповідачкою. Наявні шлюбні правовідносини між позивачем та відповідачкою носять формальний характер, подружні відносини фактично припинено, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивача.

Позивач зазначає про відсутність підстав для подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу, а так само відсутністю підстав, що таке розлучення може істотно суперечити правам одного з подружжя та/або спільній дитині. Також вказав, що примирення та збереження шлюбу неможливе. Просить шлюб розірвати.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2024 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки являється військовослужбовцем в Збройних Силах України і не може відлучитися з військової частини, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу, пояснила, що в них з позивачем були чудові відносини, але він вирішив розірвати шлюб. Розмовляла з позивачем по телефону, примирення не відбулося, він був дуже агресивним. Вважає, що родичі позивача налаштовують його проти неї. Також вважає, що відсутні докази бажання позивача розірвати шлюб. Відповідачка не розуміє причину розірвання шлюбу. Раніше позивач вже подавав до суду позов про розірвання шлюбу, та справу було залишено без розгляду у зв`язку із неявкою позивача у судові засідання. Вважає, що сім`я не повинна розпадатися, у дитини мають бути обидна батьки, які проживають разом.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 09.06.2012 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 301.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження у зареєстрованому шлюбі та у подружніх відносинах.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Прийняті заходи примирення, за твердженням відповідачки, результату не мали. Позивач раніше звертався до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак у зв`язку його неявкою у судові засідання позов залишено без розгляду. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має намір зберігати шлюб з відповідачкою.

Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка заперечує проти задоволення позовних вимог, з обставин викладених у поясненнях наданих суду, відзив на позов не надала, не спростувала доводів позивача викладених у позові, то відповідно відмова у розірванні шлюбу за своєю суттю буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що не відповідає нормативному визначенню змісту шлюбних відносин та є неприпустимим у демократичному суспільстві.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Керуючись ст. 13, 89, 141, 229, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП. НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП. суду не відомий, зареєстрованої: АДРЕСА_2 ) зареєстрований 09.06.2012 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 301.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 19.02.2025 року.

Суддя: І.Г.Кучерук