ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25293/24

Провадження № 22-ц/820/361/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Грох Л.М.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/25293/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Смішною Ілоною Вікторівною, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 4 000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення ними повноліття

На підтримання заявлених позовних вимог позивачка зазначала, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було укладено 22 вересня 2007 року, проте на даний час подружжя проживає окремо, оскільки спільне сімейне життя не склалось

Під час перебування у шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_3 , та ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , які після припинення спільного проживання подружжя залишилися проживати із позивачкою.

ОСОБА_2 посилалася, що самостійно утримує доньок, батько участі у їх утриманні не приймає, в добровільному порядку аліменти на утримання доньок не сплачує та ігнорує її прохання фінансово допомогти утримувати дітей.

Крім того позивачка вказувала, що відповідач працездатний та має можливість працювати та відповідно може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить, тому просила задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення із позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення із позовною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття, в задоволенні решти вимог відмовлено, вирішено питання щодо стягнення судового збору та рішення суду в частині стягнення допущено до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми за один місяць

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду та через свого представника адвоката Смішну І.В. подав апеляційну скаргу, при цьому зазначає, що судом неповно з`ясовано всі обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення, посилається що рішення не відповідає нормам процесуального та матеріального права, а також фактичним обставинам справи у зв`язку з чим суд не надав належної оцінки доказам у справі.

Представник апелянта вказує, що жодних доказів, які б підтверджували витрати ОСОБА_2 на утримання дітей в заявленому нею розмірі, надано не було та в матеріалах справи такі докази відсутні. Також враховуючи рівність батьківського обов`язку, ОСОБА_2 мала б довести необхідність витрат на дітей на рівні 12 000 грн, однак цього не зробила, тому заявлений нею розмір аліментів є необґрунтованим, при цьому значно перевищує прожитковий мінімум для дітей відповідного віку.

Крім того, судом не взято до уваги і те, що у ОСОБА_1 на утриманні перебуває матір пенсійного віку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та батько пенсійного віку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження та пенсійними посвідченнями, таким чином приймаючи рішення про стягнення з апелянта аліментів у розмірі більшому, ніж у розмірі гарантованому державою ускладнює його реалізацію обов`язку утримувати батьків.

При цьому враховуючи склад сім`ї апелянта, його нестабільний дохід який повністю витрачається на щоденні потреби, враховуючи комунальні платежі, оплату оренди житла, утримання батьків, купівлю найнеобхіднішого одягу, продуктів, медикаментів, оплату за проїзд до місця роботи, тому сума аліментів, заявлена у позовній заяві є надмірно великою для ОСОБА_1 .

Представник апелянта зазначає, що ОСОБА_1 починаючи з вересня 2024 року сплачував аліменти в розмірі 2000 грн на кожну дитину при цьому вказані обставини підтвердила сама ОСОБА_2 та просили вказані оплати врахувати при винесені рішення, проте суд першої інстанції не взяв до уваги дані обставини.

Також судом першої інстанції не враховано, що обов`язок доведення доводів позовних вимог (розміру аліментів) лежить саме на позивачу, однак ОСОБА_2 не надала суду таких доказів.

Крім того ОСОБА_1 намагався вирішити спір мирним шляхом та неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням надати реквізити для добровільної оплати аліментів на її рахунок, проте ніякої відповіді не отримував у зв`язку з чим сплачував кошти на карти, які відкриті на його дітей.

Таким чином з врахуванням вищенаведеного ОСОБА_1 та його представник адвоката Смішна І.В. просять змінити рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року та постановити нове, яким зменшити розмір аліментів з 3000 грн на не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи 01 листопада 2024 року і до досягнення дітьми повноліття

Заслухавши доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2007 року.

Сторони по справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_1 , виданим Бахматовецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії № НОМЕР_2 , виданим Бахматовецькою сільською радою Хмельницького району Хмельницької області.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів ОСОБА_2 зазначала, що неповнолітні доньки проживають з нею та знаходяться на її утриманні, натомість батько дітей жодної матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

В ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, наголошується, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Такі ж засади регулювання сімейних відносин визначено ч.ч.7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватися про здоров`я, дбати про фізичний, духовний, моральний розвиток, батьки мають забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти і підготувати її до самостійного життя. Отже, дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя - необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо матеріального утримання дитини. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Отже, право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені з батька або матері дитини у частці від їх доходу або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом із яким проживає дитина. При цьому розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, визначених статтею 182 СК України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку щодо частково задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Визначаючи розмір аліментів в частині розміру у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. судом першої інстанції в повній мірі враховано всі обставини справи, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, можливість надання відповідачем матеріальної допомоги неповнолітнім дочкам, оскільки він є здоровою та працездатною особою.

Посилання апелянта на ту обставину, що позивачкою не було надано жодних доказів, які б підтверджували її витрати на утримання дітей в заявленому розмірі, ОСОБА_2 мала б довести необхідність витрат на дітей на рівні 12 000 грн, однак цього не зробила, тому заявлений нею розмір аліментів є необґрунтованим, при цьому значно перевищує прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як загальновідомими є факти інфляції та зростання цін в України під час воєнного стану, як на продукти харчування, так і на одяг, ліки, комунальні послуги та інші речі.

Також відповідно до ст. ст. 7 Закону України №1928-IX „Про Державний бюджет України на 2024 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн.

Доводи апелянта, що судом не взято до уваги, що у ОСОБА_1 на утриманні перебуває матір пенсійного віку, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та батько пенсійного віку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд не приймає до уваги, так як апелянтом не доведено, що дані особи повністю перебувають на його утриманні, відсутність інших осіб, на яких згідно закону покладається такий обов`язок, відсутність у батьків самостійних доходів (пенсії, тощо).

Крім того апелянт є здоровою працездатною собою та в силу закону зобов`язаний утримувати своїх дітей.

Що стосується тверджень апелянта, що він добровільно сплачував аліменти, намагався вирішити спір мирним шляхом та неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням надати реквізити для добровільної оплати аліментів на її рахунок, проте ніякої відповіді не отримував у зв`язку з чим сплачував кошти на карти, які відкриті на його дітей, то такі доводи не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи між батьками не укладено договір про сплату аліментів, а стягувач аліментів відповідно до норма сімейного законодавства має право подання позову про стягнення аліментів незалежно від добровільної сплати коштів платником аліментів.

Таким чином суд першої інстанції правомірно задовольнив позов частково, з цим висновком погоджується і колегія апеляційного суду враховуючи фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Смішною Ілоною Вікторівною залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 листопада 2024 року залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2025 року

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Л.М. Грох