Справа № 592/8972/24
Провадження № 2/591/1111/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого судді Сидоренко А.П.
з участю секретаря судового засідання - Кирионенко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди спричиненої злочином, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 та свої вимоги мотивує тим, що 25 червня 2021 року близько 18 год. 30 хв., вона перебувала за адресою: АДРЕСА_1 , разом із іншими мешканцями даного будинку поряд з незаконною забудовою, яку здійснював ФОП ОСОБА_2 .
Вони мали на меті повідомити ОСОБА_2 про те, що відповідно до ухвали Зарічного районного суду в м. Суми по справі №591/434/7/21 від 25 червня 2021 року йому заборонено здійснювати будівництво на вказаній території до вирішення справи по суті та накладено арешт на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
В цей час ОСОБА_2 перебував за вищевказаною адресою в ході спровокованого словесного конфлікту, який раптово виник на ґрунті неприязних відноси, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень, тобто діючи з прямим умислом, спрямованим на заподіяння шкоди здоров`ю потерпілої, ОСОБА_2 долонею правої руки наніс їй удар по передпліччю правої руки, після чого відійшовши на кілька метрів та коли повернувся наступив правою ногою на її праву ногу.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_2 спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні правого передпліччя в середній третині, по тильній поверхні правої ступні в проекції 2-ї плюснової кістки, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №409 від 01серпня 2022 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В результаті вчинення вищевказаних дій, що виразились в умисному спричиненні їй легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 обвинувачувався у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто, умисне легке тілесне ушкодження.
Вказаний обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_2 було передано до суду.
Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2023 року у справі № 591/3788/22 ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, призначено йому покарання за цим законом у виді 100 годин громадських робіт та стягнуто на її користь 10000 грн. 00 коп. спричиненої моральної шкоди.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року вирок Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2023 року відносно ОСОБА_2 скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, звільнивши ОСОБА_2 згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності.

Тобто, кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_2 закрито за нереабілітуючими обставинами. Заявлений позивачкою цивільний позов у кримінальному провадженні не розглянуто.

У зв`язку з цим вона звертається з позовом про стягнення з відповідача спричиненої їй моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Вважає, що з відповідача на її користь має бути стягнуто 60000 грн. 00 коп. в якості компенсації спричиненої моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди вона виходила з того, що перш за все, моральної шкоди завдано злочином, тобто, дії відповідача були очевидно протиправними.

Відповідачем порушено її конституційне права на особисту недоторканість, до неї ніколи в житті не застосовувалось фізичне насилля, а тому дії відповідача привели її фактично до шокового стану, в неї тривалий час (до двох тижнів) боліли пошкоджені цивільним відповідачем рука і нога, у зв`язку з цим змінився її звичний склад життя, вона не могла виконувати звичайну домашню роботу, не могла допомагати своїм батькам, які є особами похилого віку і в яких вона єдина дитина.

Також при визначенні розміру моральної шкоди вона враховує і поведінку відповідача, який свою вину не визнав ні на досудовому слідстві, ні під час розгляду справи в суді, всіляко затягував розгляд справи, що в результаті призвело до того, що відповідача було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності.

Загалом з вини відповідача розгляд кримінальної справи з його обвинувачення в суді відкладався понад десять разів і тривав майже два роки, загалом кримінальне провадження тривало майже три роки, що також вплинуло на розмір заявленої нею суми відшкодування.

Вона вимушена витрачати кошти на оплату послуг адвоката для захисту своїх прав, які їй відшкодовано не було.

Вона витрачала свій час на участь у судових засіданнях, яких відбулося понад двадцять, для того щоб домогтися справедливого покарання відповідача, проте, у зв`язку з протиправними діями відповідача покарання він уникнув, своєї вини відповідач так і не визнав.

Всі ці обставини, очевидно, негативно вплинули на стан її здоров`я та спосіб життя і це обумовлено саме діями відповідача, який свідомо затягував як процес досудового розслідування так і судового розгляду справи.

Посилаючись на зазначене, позивачка просить суд, стягнути з відповідача на свою користь кошти в сумі 60000 грн. 00 коп. в якості компенсації спричиненої моральної шкоди.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи на 02 жовтня 2024 року о 09 год.00 хв.

02 жовтня 2024 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 25 грудня 2024 року 11 год. 00 хв у зв`язку з неявкою відповідача.

25 грудня 2024 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 03 лютого 2025 року, 11 год. 15 хв. у зв`язку з витребуванням матеріалів справи № 591/3788/22 за обвинуваченням ОСОБА_2 .

В зазначене судове засідання сторони не з`явилися, від позивачки надійшла заява, в якій просить слухати справу в її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином. Відзив на позовну заву не надав.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.

Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до вироку Зарічного районного суду м. Суми від 31 травня 2023 року у справі № 591/3788/22 відповідача визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та йому призначене покарання за цим законом у виді 100 годин громадських робіт. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнувши з ОСОБА_2 на її користь 10 000,00 грн на відшкодування завданої їй моральної шкоди (а.с. 3-8).

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 03 квітня 2024 року вирок Зарічного районного суду м. Суми від 31.05.2023 відносно ОСОБА_2 скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, звільнивши ОСОБА_2 згідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності (а.с.9-10, та т. ІІ а.с.87-88 матеріалів справи № 591/3788/22).

Під час судового розгляду встановлено, що згідно матеріалів справи № 591/3788/22 25 червня 2021 року близько 18-30 год. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , , в ході спровокованого словесного конфлікту з ОСОБА_1 , який виник раптово на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, наніс долонею руки удар по передпліччю правої руки ОСОБА_1 , після чого відійшов на декілька метрів, а коли повернувся, то наступив ногою на праву ногу позивачки, спричинивши такими своїми діями тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні правого передпліччя в середній третині, по тильній поверхні правої ступні в проекції 2-ї плюсневої кістки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_1 25 червня 2021 року доставлена у травмпункт центральної міської лікарні, де їй було встановлено діагноз: забій м`яких тканин правого передпліччя та забій склепіння правої стопи. Про вказані обставини працівник лікарні повідомив на лінію «102» і таке повідомлення було зареєстровано в органах поліції.

Наступного дня, тобто 26.06.2021, дільничним інспектором поліції від ОСОБА_1 було прийнято заяву про кримінальне правопорушення, проте відомості до ЄРДР по такій заяві не внесено, а лише внесено відомості до Журналу ЄО за №37169 (а.с. 209,210,212). Як вбачається з Витягу, відомості до ЄРДР було внесено лише 07.07.2021.

Згідно висновку травматолога від 25.06.2021, у ОСОБА_1 було встановлено наявність забоїв м`яких тканин правого передпліччя та склепіння правого стегна.

Відповідно до акту судово-медичного обстеження №500 від 26.07.2021 року при обстеженні ОСОБА_1 02.07.2021 у неї виявлені ушкодження: синці по задній поверхні правого передпліччя в середній третині, по тильній поверхні правої ступні в проекції 2-ї п`ясної кістки.

Висновками експертів № 558 від 29.07.2021 та №409 від 01.08.2022 встановлено, що вказані тілесні ушкодження є легкими, що утворились від дії тупих предметів, про що свідчить характер ушкоджень, та могли виникнути внаслідок нанесення ударів руками, ногами та подібними предметами, а також в термін, що зазначений у постанові (тобто, 25.06.2021), що підтверджується стадією розвитку ушкоджень та даними медичної документації .

Крім того, під час проведення слідчих експериментів потерпіла ОСОБА_1 , а також свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продемонстрували механізм заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень потерпілій (а.с. 213-225), а згідно висновків експертів №559 від 29.07.2021, №410 від 01.08.2022 року, №560 від 29.07.2021, №411 від 01.08.2022 №327 від 29.06.2021, №412 від 01.08.2022 характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_1 можуть відповідати механізму їх виникнення, продемонстрованому нею в ході проведення слідчого експерименту, а також свідками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час проведення слідчих експериментів за їх участі.

Згідно відеозапису, який був зроблений ОСОБА_1 в день події, 25.06.2021, (потерпіла проводила відеозйомку на свій мобільний телефон коли ОСОБА_2 розмовляв по своєму мобільному телефону. Потім згідно відомостей, які зафіксовано на відео, ОСОБА_2 підійшов до потерпілої, швидко вдарив чи штовхнув її, після чого з рук останньої випав мобільний телефон, а коли потерпіла підняла телефон і продовжила зйомку, то ОСОБА_2 знову підійшов до неї, тупнув ногою і, тримаючи ногу на місці, вирвав папери. Безпосередньо на відео не видно, що ОСОБА_2 наносить удари потерпілій по руці, але видно, що телефон з її рук випадає саме в результаті свідомих активних рухів ОСОБА_2 , які свідчать про те, що саме він вдарив потерпілу по руці, вибивши з її рук телефон. Крім того, хоча на відео і не видно, як ОСОБА_2 наступає на ногу потерпілій, проте, потерпіла відразу після того, як ОСОБА_2 це зробив, порвавши папери, почала звертати увагу поліції, яка перебувала на місці події, та просила їх зафіксувати той факт, що ОСОБА_2 наступив їй на ногу.

Тобто, вказані зафіксовані на відео обставини свідчать про умисність дій ОСОБА_2 , а сукупність доказів містить достатньо чітких та послідовних відомостей, що доводять поза розумним сумнівом те, що позивач 25 червня 2021 року заподіяв позивачці легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок вчинення вищевказаних протиправних дій відповідачем, позивачка перенесла моральні страждання, оскільки ОСОБА_2 заподіяв їй легкі тілесні ушкодження.

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою та третьою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у тому числі, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є здоров`я, життя, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3, 4 постанови від 31.03.1995 № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Також відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 зі змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить о висновку, що позивачкою доведено факт спричинення їй душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Визначаючи розмір грошового відшкодування, суд враховує глибину душевних страждань позивачки, а тому вважає за доцільне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 30000 грн., що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, яку слід стягнути із відповідача на користь позивачки. А тому, відшкодування моральної шкоди в зазначеному розмірі, на думку суду, буде адекватним і співмірним із спричиненою позивачці моральною шкодою, відповідає глибині та тривалості її моральних страждань та відповідатиме принципам розумності і справедливості і не матиме наслідком збагачення позивачки за рахунок відповідача.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, внаслідок протиправних дій в розмірі 30000 грн. 00 коп., задовольнивши позовні вимоги частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди спричиненої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 30000 грн. 00 коп. в якості компенсації спричиненої моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Зарічним районним судом м. Суми за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Зарічного районного суду м. Суми протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце поживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення виготовлене 13 лютого 2025 року.

Суддя А.П.Сидоренко