Справа № 351/535/24
Номер провадження №2/351/61/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання Боднарук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снятині в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Пустовойтової Лідії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Пустовойтова Лідія Юріївна звернулася до Снятинського районного суду Івано-Франківської області в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 із позовною заявою до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача ОСОБА_5 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , який є дідом позивачів. 15.02.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Однак приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорцем М.Ф. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, при цьому нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4457 га, що розташована на території Підвисоцької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, кадастровий номер :03:006:0318. Спірний житловий будинок відносився до суспільної групи «колгоспний двір», станом на 15.04.1991 в господарстві були зареєстровані та проживали: ОСОБА_6 - голова колгоспного двору, ОСОБА_2 , 1958 р.н., ОСОБА_7 , 1980 р.н., ОСОБА_4 , 1985 р.н. Відповідно кожному члену колгоспного двору належало по 1/4 частці. Частки в майні колгоспного двору не визначені, а тому позивачі просять визнати за ними право власності за кожним по 1/4 частці у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, представник позивачів ОСОБА_5 подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області Кушик В. в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно з довідкою № 397 від 06.03.2024, виданою Старостинським округом № 9 с. Підвисоке Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , 1974 року народження, про те, що станом на 15.04.1991 в господарстві в АДРЕСА_1 , були зареєстровані: голова сім`ї ОСОБА_6 , дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_7 , син ОСОБА_4 . Господарство відносилося до суспільної групи колгоспний двір.

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 19.10.1996 Підвисоцькою сільською Радою Снятинського району Івано-Франківській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 19 жовтня 1996 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 16. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 , прізвище дружини ОСОБА_8 .

Згідно з копією заповіту від 13 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Снятинського районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 884, ОСОБА_6 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 .

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 38885576 від 13.11.2014, за № 56767480 зареєстрований заповіт ОСОБА_6 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 14 листопада 2014 року виконкомом Підвисоцької сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 34.

Згідно з довідкою про право власності, що видається у зв`язку оформленням спадщини № НОМЕР_3 від 19.02.2024, виданою Старостинським округом № 9 Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_1 , 1974 року народження, про те, що на день смерті батько його дружини ОСОБА_6 , 1956 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 , також були зареєстровані та проживали: дружина ОСОБА_2 , зять ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_3 , онука ОСОБА_9 , онук ОСОБА_1 . Заборона на відчуження на майно померлого сільською радою не накладалася. Заповіт від імені померлого ОСОБА_6 не посвідчувався в Підвисоцькій сільській раді.

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39283087 від 25.12.2014, за № 56952795 зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_6 .

Згідно з копією заяви до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорця М.Ф. від 15.12.2014, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька дружини ОСОБА_4 . На день його смерті залишилось спадкове майно. Спадщину він прийняв, оскільки постійно проживав та був зареєстрований з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім нього, спадкоємцем, яка прийняла спадщину, є його дружина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з копією заяви до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Григорця М.Ф. від 15.12.2014, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулася до приватного нотаріуса з заявою про відмову від належної їй частки в спадщині на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 15.02.2024 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорцем М.Ф., спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_6 є ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,4457 га (у тому числі за земельними угіддями: рілля 0,4457 га), що розташована на території Підвисоцької сільської ради Коломийського району (колишній Снятинський район) Івано-Франківської області, кадастровий номер земельної ділянки: :03:006:0318.

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75842933 від 15.02.2024, за № 72006325 зареєстроване свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.02.2024 приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Григорцем М.Ф. відмовлено у здійсненні нотаріальної дії ОСОБА_1 , жителю с. Підвисоке Коломийського району Івано-Франківської області, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, виданий на ім`я ОСОБА_4 з державною реєстрацією права власності за померлим.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачами свого права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, правовстановлюючий документ на який відсутній. Вказані правовідносини регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено судам, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

в) у випадках, коли за рахунок майна колгоспного двору було внесено вклад у кредитну установу на ім`я члена двору, його частка має бути зменшена на суму вкладу, а якщо вклад перевищує належну цьому члену частку, з нього стягуються відповідні грошові суми на користь інших членів колгоспного двору;

г) згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Водночас, згідно з наведеною Постановою при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи повідомлення нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З наведених матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 . Спадщину позивач прийняв відповідно до вимог закону, оскільки подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України та не заявляв про відмову від неї. Однак позивач отримав від нотаріуса відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок у зв`язку з тим, що у нього відсутній правовстановлюючий документ на цей спадковий житловий будинок, а тому не оформив у встановленому законом порядку своїх спадкових прав та позбавлений можливості захистити своє право власності у позасудовому порядку.

Проте, суд вважає, що право позивача, у зв`язку з тим, що останній вчинив усі передбачені законом дії для прийняття спадщини, підлягає захисту, а тому позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування.

Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав до суспільної групи «колгоспний двір», в якому станом на 15.04.1991 були зареєстровані позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та спадкодавець ОСОБА_4 , а отже, їх частки у цьому майні були рівні та складали по 1/4 у кожного співвласника.

Після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем за заповітом його частки у колгоспному дворі став позивач ОСОБА_1 , який має право на спадкування 1/4 частки колгоспного двору, яка належала спадкодавцю на момент смерті, але не була оформлена у встановленому законом порядку.

Таким чином, позивач має право успадкувати після смерті ОСОБА_4 його 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який належав до суспільної групи «колгоспний двір», а інші позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право власності на 1/4 частку колгоспного двору кожен, яке належить їм ще з 15.04.1991, але не було оформлено у встановленому законом порядку.

На думку суду, без визнання права власності за цими позивачами на їх 1/4 частку колгоспного двору у судовому порядку не дозволить позивачу ОСОБА_1 оформити свою спадщину за заповітом.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що доводи, викладені позивачами у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог є достовірними, підтверджені належними та допустимими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позовні вимоги адвоката Пустовойтової Лідії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що даний спір виник виключно внаслідок дій позивачів, якими судових витрат до відшкодування заявлено не було. Отже, стягнення судових витрат з відповідача на користь позивачів в даному випадку буде несправедливим.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Пустовойтової Лідії Юріївни в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/4 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яка залишилась після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Снятин Коломийського (колишнього Снятинського) району Івано-Франківської області.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/4 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/4 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/4 частку житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

- позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

- відповідач: Снятинська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: 78301, Івано-Франківська область, Коломийський район, м. Снятин, пл. Незалежності, буд. 1, .

Суддя Іван ПОСОХОВ