Єдиний унікальний номер 341/82/25
Номер провадження 2/341/256/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди.

УСТАНОВИВ

Представник позивача адвокат Гафич І. І. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди.

У позові просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 66679,10 грн та моральну шкоду у розмірі 10000,0 грн, вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовна заява обґрунтована тим, що 18.05.2024 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу SKODA Superb, н. з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та, зокрема, транспортного засобу Skoda Octavia, н. з. НОМЕР_2 . Власнику транспортного засобу Skoda Octavia, н. з. НОМЕР_2 , ОСОБА_1 (позивач) завдано матеріальних збитків. Постановою судді у справі № 341/1122/24 відповідача визнано винним у вчиненні ДТП. Від страховика ОСОБА_2 , а саме ПрАТ «СК «Еталон», позивач отримав за своїм зверненням страхове відшкодування у розмірі 53049,38 грн. З покликанням на практику ВС вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача відшкодування вартості відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.

Також, просить стягнути завдану моральну шкоду, спричинену ДТП, у розмірі 10000,0 грн.

Ухвалою суду від 24.01.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 18.02.2025.

Ухвалою суду від 11.02.2025 задоволено клопотання представника позивача адвоката Гафича І. І., постановлено здійснювати судове засідання 18.02.2025 за участю останнього в режимі відеоконференції.

У судове засідання 18.02.2025 сторони чи їхні представники не з`явились, хоча повідомлені про розгляд справи належним чином відповідно до норм ст. 128 ЦПК України.

На адресу реєстрації місця проживання відповідача надіслано поштову кореспонденцію з суду з матеріалами позову та ухвалою про відкриття провадження, проте така повернулась без вручення у зв`язку з відмовою адресата.

Представник позивача на зв`язок у режимі відеоконференції не вийшов. Заяв чи клопотань не подавав. При цьому, з огляду на відповідне клопотання про участь в режимі відеоконференції та наявність електронного кабінету у представника позивача, про час і місце судового засідання йому відомо.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Отже, усі учасники справи вважаються належним чином повідомленими, проте у судове засідання не з`явились, заяв чи клопотань суду не подавали.

Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки такі повідомлені належним чином про судове засідання, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали, їхню явку обов`язковою суд не визнавав.

На підставі приписів частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та надавши належну правову оцінку наявним у справі письмовим доказам, змісту позовної заяви, суд установив наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до змісту постанови судді Галицького районного суду Івано-Франківської області від 15.07.2024 у справі № 341/1122/24 визнано ОСОБА_2 винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу. Постановою установлено, що 18 травня 2024 року о 09 годині 10 хвилин, в м. Хирів, на перехресті вул. Самбірська Добромильська Василя Стуса, ОСОБА_2 керуючи автомобілем Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по другорядній дорозі, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, та здійснив зіткнення з автомобілем, який рухався по головній дорозі, а саме Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_3 , та автомобілем Skoda Octavia, д.н.з. НОМЕР_2 , який пропускав вищевказані автомобілі. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 (а. с. 12) автомобіль Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2 , належить позивачу ОСОБА_1 .

Відповідно до змісту полісу № 215342911, який діючий станом на 18.05.2024, автомобіль Skoda Superb, н.з. НОМЕР_1 , застрахований СК «Еталон».

Відповідно до змісту висновку щодо вартості матеріального збитку № 614/06-24, такий виконано на замовлення ОСОБА_1 на підставі договору від 14.06.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 . Досліджуваний колісний транспортний засіб - Skoda Octavia, н.з. НОМЕР_2 , 2013 року випуску, власник ОСОБА_1 (далі - Skoda Octavia).

Відповідно до розділу висновку «Письмова заява оцінювача» оцінка виконана відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно з висновками звіту про оцінку вартості матеріального збитку:

- вартість матеріального збитку, завданого власнику Skoda Octavia, на дату ДТП 18.05.2024 становить 57624,00 грн;

- вартість відновлювального ремонту Skoda Octavia без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату ДТП, становить 119728,48 грн;

- ринкова вартість Skoda Octavia без урахування аварійних пошкоджень на дату ДТП становить 377258,56 грн;

- розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого Skoda Octavia з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату ДТП 18.05.2024, становить 53049,38 грн.

Стверджуючи у позовній заяві про те, що страховик відповідача ПрАТ «СК «Еталон» сплатив позивачу 53049,38 грн страхового відшкодування, ОСОБА_1 просить суд стягнути на його користь з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу) і вартістю ремонту з урахуванням зносу (119728,48 грн - 53049,38 грн=66679,10 грн).

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи та спірним правовідносинам, дослідженим доказам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Приписами статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з приписами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 757/54513/16 викладені наступні правові висновки, на які у своїх доводах покликається позивач.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з урахуванням сталої практики Верховного Суду щодо застосування відповідних положень цивільного законодавства, суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що відповідач (страхувальник) зобов`язаний відшкодувати потерпілому в ДТП (позивачу) вартість відновлювального ремонту його автомобіля без урахування зносу, а саме різницю між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням.

Проте, розглянувши цей спір, суд висновує про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача шкоди у розмірі 66679,10 грн, у зв`язку з наступним.

Відповідно до приписів частин третьої, п`ятої статті 177 ЦПК України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

На виконання указаних вимог процесуального законодавства сторона позивача не надала жодного доказу отримання ОСОБА_1 (виплатою йому) страхового відшкодування від страховика відповідача ПрАТ «СК «Еталон» у розмірі 53049,38 грн. Не надано навіть доказів щодо звернення до страховика за відповідною виплатою.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 101 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22 зазначено, що витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат; висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду.

З огляду на викладені положення ЦПК України та висновки Верховного Суду, під час розгляду цієї справи суд не визнає наданий стороною позивача висновок щодо вартості матеріального збитку № 614/06-24 належним та допустимим доказом, оскільки такий отриманий не в порядку, передбаченому ЦПК України. Зокрема, у цьому висновку не зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Розглядаючи цей спір, суд констатує, що позивач не надав належних, допустимих, достатніх і достовірних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача саме 66679,10 грн як різниці між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим позивачу страховим відшкодуванням. Зокрема, не надано доказів виплати позивачу страхового відшкодування для визначення відповідної різниці, а, також, не надано належних і допустимих доказів, тобто висновку експерта, який би підтверджував розмір відновлювального ремонту без урахування зносу автомобіля позивача, вартість такого ремонту з урахуванням зносу.

Так, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на час виникнення спірних відносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, суд висновує, що для вирішення цього спору і доведення обґрунтованості позовних вимог необхідним є визначення витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу позивача з урахуванням зносу та без урахування зносу. На переконання суду, саме висновок експерта, підготовлений у порядку, визначеному ЦПК України, може бути допустимим доказом установлення відповідних обставин.

При цьому заяв про витребування доказів чи призначення експертизи від сторони позивача не надходило.

Таким чином, суд, керуючись принципом змагальності, вважає, що позов у частині стягнення з відповідача 66679,10 грн шкоди задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з такого.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вину ОСОБА_2 у вчиненні ДТП встановлено у межах адміністративної справи.

Участь у ДТП, пошкодження транспортного засобу позивача, безумовно, негативно вплинуло на моральний стан ОСОБА_1 та призвело до його душевних страждань, порушення звичного способу життя на час відновлення автомобіля.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

З огляду на наведене, керуючись вимогами поміркованості, розважливості, розумності, об`єктивності, добросовісності, справедливості та співмірності, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення цивільного позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,0 грн компенсації завданої моральної шкоди.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, суд, з дотриманням положень частини шостої статті 259, частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання. На виконання вимог частини четвертої статті 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 101, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000,0 грн завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 78,98 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18 лютого 2025 року.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), РНОКПП: НОМЕР_5 ;

відповідач ОСОБА_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 ).

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ