РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/1682/24

Провадження № 2/293/103/2025

18 лютого 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Збаражського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Крисюк О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у с-щі Черняхів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черняхівської селищної ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ ПОЗОВУ

04.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом, за змістом якого просить визнати за ним право власності на житловий будинок загальною площею 71,2 кв.м, у тому числі - житловою - 45,7 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову, ОСОБА_1 зазначив, що є забудовником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , рік побудови - 1973.

З метою реєстрації права власності на дане нерухоме майно позивач 25.10.2024 звернувся до державного реєстратора із відповідною заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок, проте, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Черняхівської селищної ради Житомирської області відмовлено у проведені реєстраційних дій у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку. Позивач зазначає, що звертався у 1973 році із заявою до правління колгоспу ім. Суворова про наділ йому 0,15 га. городу. Однак, у протоколах загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Суворова відомостей про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 не виявлено. Так само і не виявлено відомостей про присадибну ділянку, що знаходиться в особистому користуванні ОСОБА_1 , у земельно-шнуровій книзі колгоспу ім. Суворова.

У зв`язку з тим, що будинок збудований до 1992 року і право власності набуто в порядку, який існував на час його будівництва, шляхом внесення запису до по господарської книги, ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом з метою визнання своїх прав на нерухоме майно.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024 справа №293/1682/24 передана на розгляд судді Збаражського О.М.

05.12.2024 ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Підготовче засідання призначено на 16.01.2025.

Ухвалою від 16.01.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 18.02.2025.

18.02.2025 сторони в судове засідання не прибули, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлені встановленим порядком. Представник позивача Березенська Ю.О., згідно заяви від 18.02.2025 просила справу розглядати без її участі. Відповідач представника в судове засідання не направив, відзив на позов не подав. Згідно заяви представника Черняхівської селищної ради поданої до суду 07.01.2025, остання просила розглядати справу без участі представника селищної ради, щодо рішення покладалась на розсуд суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

18.02.2025 судом за результатами розгляду справи складено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

Встановлено, що ОСОБА_1 є забудовником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , рік побудови 1973, що підтверджується випискою з по господарської книги виданої 22.08.2024 Сліпчицьким старостинським округом Черняхівської селищної ради Житомирської області та витягом з по господарської книги (а.с. 11-12, 13).

15.08.2024 на замовлення позивача ОСОБА_1 на житловий будинок, виготовлено технічний паспорт, у відповідності до характеристик якого загальна площа будинку становить 71,2 кв. м, житлова площа - 45,7 кв. м.; будинок має один поверх та складається із наступних приміщень: веранда площею 11,4 кв.м.; коридор площею 5,2 кв. м.; кухня площею 8,9 кв. м., кімната площею 13,4 кв. м.; кімната площею 13,2 кв. м.; кімната площею 19,1 кв. м. та господарських будівель і споруд: сарай площею 49,2 кв.м. рік побудови - 1981; сарай площею 14,7 кв.м. рік побудови - 1990; сарай площею 14,9 кв.м. рік побудови - 1980; літня кухня площею 70,8 кв.м. рік побудови - 1985; вбиральня, огорожа, колодязь (а.с.21-38).

Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Черняхівської селищної ради Житомирської області Назімової К.С. від 29.10.2024, ОСОБА_1 відмовлено у проведені реєстраційних дій а саме реєстрації права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документів, що посвідчують речове право на земельну ділянку (а.с. 14).

У 1973 році ОСОБА_1 звертався із заявою до правління колгоспу ім. Суворова про наділ йому 0,15 га. городу, що підтверджується архівним витягом із протоколу засідання правління колгоспу ім. Суворова с.Сліпчиці Черняхівського району Житомирської області від 25.10.1973 року (а.с.18).

У протоколах загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Суворова відомостей про виділення земельної ділянки ОСОБА_1 не виявлено. Так само і не виявлено відомостей про присадибну ділянку, що знаходиться в особистому користуванні ОСОБА_1 , у земельно-шнуровій книзі колгоспу ім. Суворова (а.с.19,20).

Відповідно до рішення 5 сесії Сліпчицької сільської ради Черняхівського району Житомирської області від 18.03.2016 року «про перейменування АДРЕСА_2 (а.с.10).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської міської ради від 09.09.2020 року за №798, право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 не зареєстровано (а.с.15).

ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ, ОЦІНКА ТА МОТИВИ СУДУ

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

Згідно з ст.17 Загальної декларації прав людини 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Так, згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними правилами міжнародного права.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним із проявів якого є непорушність права приватної власності та недопустимість протиправного позбавлення такого права. Конституцією України передбачено захист права власності. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.66 Міністерством комунального господарства УРСР, до 19.01.1996 не передбачалась обов`язковість реєстрації будинків і домоволодінь. Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введено лише з 29.06.1998. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 № 121.

Реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них (далі - житлові будинки), що закінчені будівництвом до 05.08.1992 регулюється Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-1V та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Відповідно до ст. 31 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, «якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із по господарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Неможливість набути право власності на об`єкт нерухомого майна (будинку) за вимогами ст. 31 ЗУ "Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень" зумовлена відсутністю у позивача речових прав на земельну ділянку під таким об`єктом, власником якої є відповідач.

Реєстрація права власності хоча і є необхідною умовою, з якою закон пов`язує виникнення речових прав на нерухоме майно, однак реєстраційні дії є похідними від юридичних фактів, на підставі яких виникають, припиняються чи переходять речові права, тобто державна реєстрація сама по собі не є способом набуття права власності.

Стаття 2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Отже, право власності на придбане, побудоване до набрання чинності ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (Аналогічну правову позицію було висловлено Верховним Судом України у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс1).

Також, Верховний Суд України у постанові від 20.06.2011 за наслідками розгляду

справи №3-55гс11 виснував, що відмова органу державної реєстрації прав в оформленні

права власності на об`єкт нерухомого майна та видачі свідоцтва у зв`язку з ненаданням

необхідних документів для оформлення такого права не є оспорюванням права власності

на об`єкт нерухомого майна.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 правомірно набув право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки незаконність набуття права власності на вказаний будинок прямо не випливає із закону та судом не встановлена.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивач у силу норм п. 9. ч.1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю 2 групи.

Відповідно до частиною 6 статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи вказане, суд відносить судові витрати на рахунок держави.

Керуючись ст. 89, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 71,2 кв. м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

адреса реєстрації:

АДРЕСА_4

РНОКПП: НОМЕР_1

Відповідач:

Черняхівська селищна рада

Житомирського району Житомирської області

адреса місцезнаходження: 12301, Житомирська область, с-ще Черняхів, майдан Рад, 1

Повне рішення складено та підписано 19.02.2025.

Суддя Олег ЗБАРАЖСЬКИЙ