Номер провадження 2/754/782/25
РІШЕННЯ

Іменем України

17 лютого 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І. (надалі - Суд)

за участю секретаря судового засідання Івченка В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, ціна позову 147 213,13 грн,

Стислий виклад позицій сторін

30 серпня 2024 року Акціонерне товариство "УНІВЕРСАЛ БАНК" (надалі - Позивач, Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (надалі - Відповідачка, Позичальник).

Позивач стверджує, що 15 травня 2018 року між Відповідачкою та Банком було укладено договір про надання банківських послуг "Monobank". Цей договір було укладено шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви та отримання нею картки з кредитним лімітом.

Згідно з позицією Банку, у Анкеті-заяві Відповідачка підтвердила своє ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були доступні у Мобільному додатку. Ознайомлення та прийняття цих умов підтверджується тим, що вона встановила мобільний додаток "Monobank" та активувала картку, натиснувши кнопку "Далі" та ввівши відповідний код, що приходить на мобільний телефон. Банк розглядає цей процес як рівнозначний підписанню документів Удосконаленим електронним підписом (УЕП), який, хоча і відрізняється від Кваліфікованого Електронного Підпису (КЕП), проте є чинним та відповідає законодавству України.

Банк стверджує, що Відповідачка використала кредитний ліміт, прострочила внесення щомісячного мінімального платежу та відсотків за користування кредитними коштами. У зв`язку з цим, у неї виникла заборгованість у розмірі 147 213,13 грн.

26 жовтня 2024 року представник Відповідачки, адвокат Індутний- Шматько С.М., подав відзив на позовну заяву, в якому просить Суд відмовити у задоволенні позову з таких підстав:

1)Відповідачка не підписувала жодних документів, окрім Анкети-заяви, яка не містить умов кредитування. Документи, надані Банком, такі як Умови і правила обслуговування та Тарифи за карткою, не були нею підписані, отже, не можуть вважатися частиною кредитного договору. Також вона не підписувала Паспорт споживчого кредиту;

2)Відповідачка мала намір укласти з Банком лише договір банківського рахунку, а не кредитний договір;

3)Відповідачка погоджується на повернення фактично отриманої суми коштів в межах строків позовної давності, але заперечує проти стягнення процентів та інших платежів. Вона вважає, що нараховані Банком відсотки та інші похідні нарахування не можуть бути стягнуті з неї, оскільки вона не погоджувала у письмовій формі умови кредитування;

4)Банк не надав доказів видачі Відповідачці кредиту у заявленій сумі, якими є первинні документи, а сума заборгованості, яку просить стягнути Позивач, перевищує кредитний ліміт, і з наданого розрахунку заборгованості неможливо встановити її складові;

5)Позивач не довів, що на момент підписання Анкети-заявки діяли саме ці Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи.

6)Відповідачка просить врахувати висновки Верховного Суду, що сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 та постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 697/302/20.

Позивач отримав цей відзив на позовну заяву в електронному кабінеті у підсистемі "Електронний Суд" 26 жовтня 2024 року, а отже до 01 листопада 2024 року мав подати відповідь на відзив.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив у встановлений Судом строк не скористався.

21.11.2024 представник Відповідачки у підсистемі "Електронний Суд" подав додаткові пояснення по справі, позовні вимоги визнає у сумі 61 515,21 грн. Представник Відповідачки виконав власний контррозрахунок заборгованості, вважає Банк безпідставно нараховав та списував відсотки, збільшивши розмір заборгованості на 85 697,92 грн. Інші доводи надані у цих поясненнях є аналогічними, що викладені у відзиві на позовну заяву.

КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

26 вересня 2024 року Суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив розгляд справи на 28 жовтня 2024 року о 14:50.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі, судова повістка -повідомлення та копія позовної заяви з додатками була надіслана на Відповідачці на за адресою її місця проживання, проте була повернута на адресу Суду з причини "адресат відсутній за цією адресою".

21 жовтня 2024 року копія ухвали про відкриття провадження у справі, судова повістка -повідомлення були доставлені до електронного кабінету у підсистемі "Електронний Суд" представника Відповідачки, адвоката Індутного- Шматько С.М.

24 жовтня 2024 року представник Відповідачки заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки матеріали справи він отримав лише 21 жовтня 2024 року.

26 жовтня 2024 року, тобто протягом 15 днів з моменту ознайомлення з матеріалами справи і отримання копії ухвали, представник Відповідачки разом з відзивом на позов подав клопотання про витребування доказів та оригіналів доказів.

Представник Відповідачки повідомив, що Відповідачка перебуває за кордоном, а представник у місті Харкові, тому просив розглянути клопотання без участі Відповідачки та її представника.

28 жовтня 2024 року Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, постановив ухвалу про відкладення розгляду справи, оскільки визнав потрібним, щоб сторони, які подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, дали особисті пояснення (пункт 5 частини першої статті 223 ЦПК України). Суд викликає учасників справи у судове засідання на 07 листопада 2024 року о 09:10 судовими повістками про виклик, які 28 жовтня 2024 року були доставлені в електронний кабінет учасників справи.

07 листопада 2024 року сторони в судове засідання не з`явилися, про причини неявки Суд не повідомили.

07 листопада 2024 року Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, постановив ухвалу про відкладення розгляду справи, оскільки сторони та їх представники, які викликались, в судове засідання не з`явилися без повідомлення причин неявки, а їх неявка перешкоджає розгляду справи. Суд повторно викликав учасників справи у судове засідання на 27 листопада 2024 року о 12:45 судовими повістками про виклик, які 08 листопада 2024 року були доставлені в електронний кабінет учасників справи.

27 листопада 2024 року сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися, про причини неявки Суд не повідомили.

07 листопада 2024 року о 10-45 представник Позивача подав клопотання про долучення доказів (довідку про наявність рахунку від 07.11.2024; копію виписки про рух коштів по картці від 07.11.2024 та копію вимоги про сплату боргу від 28.04.2024). Це клопотання обґрунтовано тим, що ці докази не могли бути подані разом із позовною заявою з "технічних причин".

15 листопада 2024 року представник Позивача подав письмові пояснення, які за своєю суттю є відповіддю на відзив. До цих пояснень були повторно додані докази.

27 листопада 2024 року у судовому засіданні була оголошена перерва до 13 січня 2025 року до 10:00, про що учасники справи, які не прибули, були повідомлені судовими повістками -повідомленнями (стаття 240 ЦПК України).

13 січня 2025 року о 10:00 сторони в судове засідання не з`явилися. Суд розглянув справу за їх відсутності.

Клопотання про долучення доказів та письмові пояснення підписані електронним підписом представника Позивача, адвокатом Павленко С.В., і надіслані на електронну пошту Суду.

Відповідно до частини третьої статті 183 ЦПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зокрема, особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом (абзац другий частини восьмої статті 14 ЦПК України).

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом (частина п`ята статті 43 ЦПК України).

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи (частина десята статті 83 ЦПК України).

Незважаючи на наявність електронного кабінету як у Позивача, так і у адвоката Павленка С.В., жодне з поданих клопотань чи пояснень не містить обґрунтування щодо неможливості подання цих документів в електронному вигляді з використанням сервісу "Електронний суд", розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету).

Суд викликав двічі представника Позивача в судове засідання для надання особистих пояснень, в тому числі і щодо порядку подання документів та з`ясування причин. Проте Позивач проігнорував виклики Суду, про причини неявки не повідомив.

Суд, вирішуючи питання щодо прийняття цих процесуальних документів Позивача, що подані в електронній формі поза ЄСІКС, що не відповідає вимогам ЦПК України, враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 204/2321/22 (провадження № 14-48цс22), що вимога про звернення до суду через підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи є обов`язковою для осіб, визначених пунктом 10 Положення про ЄСІТС, та тих осіб, які добровільно зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Право подавати в електронній формі з використанням електронної адреси та засвідченням кваліфікованим електронним підписом мають лише фізичні особи, які реєструють свої електронні кабінети Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Зокрема, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду звернення фізичної особи до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є належним та правомірним способом безпосереднього звернення до суду, що ототожнюється із безпосереднім зверненням до суду через канцелярію або традиційними засобами поштового зв`язку і має кваліфікуватися саме як безпосереднє звернення до суду.

Проте, наведені висновки не стосуються адвокатів, нотаріусів, приватних виконавців, судових експертів, державних органів та органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання державного та комунального секторів економіки, які реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку (пункти 12.2, 12.3).

Отже, адвокат Павленко С.В., як представник Банку, мав право подати клопотання та письмові пояснення до Суду у такий спосіб: 1) в письмовій формі через канцелярію або традиційними засобами поштового зв`язку; або 2) в електронному вигляді з використанням сервісу "Електронний суд", розміщеного за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/login, з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з використанням власного електронного підпису.

Натомість, надсилання адвокатом таких документів в електронній формі з використанням електронної адреси Суду ЦПК України не передбачено.

Отже, оскільки письмові пояснення та клопотання були подані представником Банку - адвокатом Павленко С.В. до Суду в електронному вигляді шляхом направлення на офіційну електронну адресу (пошту) Деснянського районного суду м. Києва, а не шляхом формування цього процесуального документа у підсистемі "Електронний суд" чи у письмовому вигляді через засоби поштового зв`язку, відповідно до вимог статей 43, 183 ЦПК України такі пояснення та клопотання не приймаються Судом та повертаються без розгляду заявникові.

У будь-якому разі Суд виходить з того, що:

1.підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне (частини третя та п`ята статті 174 ЦПК України). Позивач не подав відповідь на відзив у встановлений судом строк, не заявляв клопотання про продовження цього строку. З порушенням цього строку подав додаткові пояснення, які за своєю суттю є відповіддю на відзив, що є зловживанням процесуального права;

2.Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини друга та восьма статті 82 ЦПК України). Позивач, посилаючись на "технічні причини", не надав належного обґрунтування неможливості своєчасного подання доказів. Суд звертає увагу на те, що Позивач має значний досвід судової практики та обізнаний з вимогами щодо подання доказів. Суд розцінює дії Позивача щодо подання доказів із значним пропуском строків, не разом з позовом не як "технічну причину", а як свідоме нехтування процесуальними обов`язками та зловживання правом на подання доказів. Тому Суд не приймає відповідні докази.

Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (частина третя статті 211 ЦПК України), оскільки учасники справи заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ ТА ЇХ ОЦІНКА СУДОМ

Особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.

15 травня 2018 року Відповідачка звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Факт підписання цієї анкети Відповідачка у відзиві на позов визнає, тому не підлягає доказуванню.

У анкеті-заяві міститься прохання Відповідачки відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов.

У цій анкеті-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг, укладання якого підтверджує і зобов`язується виконувати його умови (пункт 2 анкети-заяви).

Відповідачка підтвердила, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримала їх примірники у мобільному додатку, що складають договір та зобов`язалася виконувати його умови. Окрім цього, Відповідачка беззастережно погодилася з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (пункт 3 анкети-заяви).

Підписанням анкети-заяви Відповідачка засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором. Визнала, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням електронного цифрового підпису (пункт 6 анкети-заяви).

На підтвердження своїх вимог Позивач до позовної заяви надав: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 15.05.2018, Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк", що затверджені рішенням правління ПАТ "універсал Банк" (протокол № 16 від 02.05.2018), Тарифи без підпису та дати накладення цифрового підпису Банку та Позичальника, довідка від 18 липня 2024 року про розмір встановленого ліміту в сумі 90000,00 грн.

За розрахунком Позивача, станом на 04.07.2024 заборгованість Відповідачки становить 147 213,13 грн.

Проте Відповідачка звертає увагу на те, що Позивач у позовній заяві вимагає сплати лише "тіла кредиту", але водночас приховано нарахував відсотки, які не були з нею письмово узгоджені.

Відповідачка не погоджується зі списанням 85 697,92 грн відсотків за період з 01.08.2019 по 01.01.2024, які, на її думку, були приховано встановлені та включені Банком до суми основного боргу. За її власними розрахунками, заборгованість за договором складає 61 515,21 грн.

Відповідачка, вважаючи нарахування 85 697,92 грн відсотків безпідставним, просить Суд обмежити суму стягнення 61 515,21 грн, відхиливши решту вимог Позивача.

Зіставлення розрахунку Позивача та контррозрахунку Відповідачки дало Суду підстави для висновку, що заборгованість за тілом кредиту частково формувалась за рахунок списання Банком нарахованих протягом усього часу відсотків за користування кредитом.

Зокрема, Суд встановив, що Банк систематично списував відсотки за кредитом у період з 01.10.2019 по 01.01.2024 на загальну суму 83 608,88 грн. У той же час, твердження Відповідачки про додаткові нарахування та списання 716,24 грн за 01.09.2019 та 1372,80 грн за 01.08.2019 не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи. Відповідачка не надала Суду відповідні докази.

Суд, розглядаючи заперечення Відповідачки щодо правомірності нарахування та списання Банком відсотків, враховує правові висновками Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, а також Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 697/302/20, від 25.11.2024 року у справі № 756/16950/21 за участю Акціонерного товариства "Універсал Банк" у подібних правовідносинах.

Зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №697/302/20 з врахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 зазначено, що "в анкеті-заяві від 23.11.2017 особа просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру; вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, банк не пред`явив; оскільки в анкеті-заяві від 23.11.2017 строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправомірним та безпідставним списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом та зарахував ці кошти на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту (10961,72 грн) за рахунок протиправно списаних банком відсотків (у розмірі) з 9776,12 грн. до 1 185,60 грн."

У цій справі, що розглядається, Суд встановив, що Відповідачка звернулася до Банку із аналогічним проханням відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт, про що свідчить її підпис на анкеті-заяві. Однак, цей документ не містить жодної інформації щодо строків періодичних платежів, процентної ставки, умов встановлення комісії та відповідальності за порушення зобов`язань.

Надані Банком Умови і правила обслуговування фізичних осіб, що включають паспорт споживчого кредиту і тарифи, містять детальну інформацію про пільговий період, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки сторін, а також їх відповідальність.

Водночас, Суд виходить з того, що наявний в матеріалах справи витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифи за карткою monobank, додані до позову, не містять відміток Відповідачки про ознайомлення з ними, а зазначення на останній сторінці цього витягу про те, що «Позичальник. ПІБ споживача, його підпис та його дата підпису накладені у вигляді електронного цифрового підпису» не свідчать про проставлення такого підпису саме Відповідачкою та саме під цим документом.

У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання Відповідачкою у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ "Універсал Банк", Тарифів, їх підписання Відповідачкою електронним цифровим підписом відповідно до статті 12 Закону України "Про електронну комерцію".

Єдиним документом, який містить підпис Відповідачки, і вона це визнає, є Анкета-заява, де зазначено її паспортні та анкетні дані. Водночас, у цьому документі відсутні будь-які відомості щодо погодження з нею розміру відсотків за користування кредитними коштами.

Така обставина з огляду на висновки Верховного Суду має істотне значення для правильного вирішення спору у цій категорії справ, зокрема, в частині вирішення підстав для нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом у визначеному Банком розмірі.

У Суду відсутні підстави вважати, що Відповідачка була ознайомлена та погодилися саме з наданими Позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами та Тарифами, вона не підписувала ці Умови та Тарифи з застосуванням електронного цифрового підпису або із за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання.

Відповідно Суд виснував, що розмір відсотків за користування коштами, який Банк списував у безспірному порядку, не було узгоджено сторонами в установленому порядку.

Зазначаючи про наявність заборгованості за тілом кредиту, Банк безпідставно включив в неї нараховані і списані відсотки, розмір яких не узгоджений з Відповідачкою.

Враховуючи вищевикладене, Суд не має підстав для покладення на Відповідачку обов`язку сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у збільшеному розмірі 37,2% (поточна ставка). Суми надходжень, які Банком були розподілені на погашення складових заборгованості, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, на позичальника покладається обов`язок повернення позики відповідно до умов договору. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У цій справі Суд, беручи до уваги визнання Відповідачкою боргу в сумі 61 515,21 грн та встановлені вище обставини помилкового включення нею двох платежів (716,24 грн за 01.09.2019 та 1372,80 грн за 01.08.2019) до контррозрахунку, вважає за необхідне частково задовольнити позов та стягнути з Відповідачки на користь Банку заборгованість у розмірі 63 604,25 грн, яка складається з тіла кредиту (147 213,13 грн - 83 608,88 грн).

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково: у розмірі 43,20% (63 604,25 / 147 213,13 * 100%) від ціни позову, на користь Позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1308,26 грн.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "УНІВЕРСАЛ БАНК" (Код ; місцезнаходження 04114, м.Київ, вул.Автозаводська, будинок 54/19) заборгованість у розмірі 63 604,25 грн; 1308,26 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Через неявку всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України), а датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК України) - 17 лютого 2025 року.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО