ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 лютого 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/8999/17

Головуючий у першій інстанції Лібстер А. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/276/25

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/277/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Шарапової О.Л.,

суддів: Скрипки А.А., Шитченко Н.В.,

з участю секретаря: Шапко В.М.

Учасники справи:

стягувач: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 ,

заявник: головний державний виконавець Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шурубенко Василь Володимирович.

Особа, яка подала апеляційні скарги: головний державний виконавець Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шурубенко Василь Володимирович.

Оскаржується ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2024 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2024 року про примусове проникнення до житла боржника.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року головний державний виконавець Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шурубенко В.В. звернувся до суду з поданням, у якому просив тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_2 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 2/751/101/18, виданого 30.03.2018, про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 5 887 500.00 грн (а.с.105-106 т.1).

Вимоги мотивовані тим, що виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.05.2018, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про вiдповiдальнiсть за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рiшення боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здiйснено. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з`явилася, про причини неявки не повідомила виконавця. Боржник одержує доходи (пенсію) в Чернігівському об`єднаному управління Пенсійного фонду України, однак кошти по рішенню суду не сплачує. Виконавцем було встановлено, що згідно iнформацiї наданої на запит боржник не перетинала державний кордон України. Рiшення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, та не вживає ніяких заходів щодо виконання рішення за рахунок належного їй майна та доходів.

15 листопада 2024 року головний державний виконавець Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шурубенко В.В. звернувся до суду з поданням, у якому просив дозволити примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи ОСОБА_2 для виконання покладених на неї виконавчим листом № 2/751/101/18, виданого 30.03.2018, зобов`язань про стягнення з неї на користь ОСОБА_1 5 887 500.00 грн (а.с.127-128 т.1).

Вимоги мотивовані тим, що на виконанні у Новозаводському відділі ДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у головного державного виконавця Шурубенка В.В. знаходиться виконавче провадження №56302407 з виконання виконавчого листа №2/751/101/18 виданого 30.03.2018 Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 887 500 грн. Виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 02.05.2018, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про вiдповiдальнiсть за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рiшення боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здiйснено. Виконавцем на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики не з`явилася, про причини неявки не повідомила виконавця. 04.11.2024 та 11.11.2024 державним виконавцем здійснено виходи за адресою проживання боржника з метою перевірки майнового стану, однак двері до житла були зачинені, доступ до приміщень боржника не було отримано, що унеможливлює виконання рішення суду належним чином. Боржник одержує доходи (пенсію) в Чернігівському об`єднаному управління Пенсійного фонду України, однак кошти по рішенню суду не сплачує. Виконавцем було встановлено, що згідно iнформацiї наданої на запит боржник не перетинала державний кордон України. Рiшення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, та не вживає ніяких заходів щодо виконання рішення за рахунок належного їй майна та доходів.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 листопада 2024 року у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи - боржника ОСОБА_2 відмовлено.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 21 листопада 2024 року у задоволенні подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі головний державний виконавець Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шурубенко В.В. просить оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 скасувати та постановити нове рішення про задоволення подання.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що ухвала суду є незаконною.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що ухвала суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що ним були вчинені виконавчі дії, зокрема: було надіслано виклик боржника щодо явки до державного виконавця, також державним виконавцем були здійснені виходи за адресою проживання боржника. Також ним було зроблено запити до Державного реєстру речових права на нерухоме майно, відповідно до інформації якого майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

В апеляційній скарзі головний державний виконавець Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шурубенко В.В. просить оскаржувану ухвалу про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи - боржника ОСОБА_2 скасувати та постановити нове рішення про задоволення подання.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що ухвала суду є незаконною.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що ухвала суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу на те, що ним було зроблено запити до Державного реєстру речових права на нерухоме майно, відповідно до інформації якого майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Також були здійсненні виходи за місцем проживання боржника, які не дали результатів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що на виконанні у Новозаводському відділі ДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження №56302407 з виконання виконавчого листа №2/751/101/18 виданого 30.03.2018 Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 887 500.00 грн (а.с. 108, 109, 140, 141 т.1).

В межах виконавчого провадження ВП№56302407 державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника від 08.05.2018, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.05.2018, про арешт коштів боржника від 11.09.2020 та 06.06.2023, про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій від 17.07.2023 та 19.02.2024 (а.с.110-115, 142-147 т.1).

Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, майно що належить на праві власності ОСОБА_2 відсутнє (а.с. 116, 117, 148, 149 т.1).

04.11.2024 державним виконавцем направлено виклик боржнику ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , для явки до Відділу 11.11.2024 о 09 год 00 хв. щодо сплати боргу за виконавчим документом (а.с.118, 150-151 т.1).

На запити державного виконавця до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником кордону отримано відповідь про відсутність даних щодо перетину ОСОБА_2 державного кордону (а.с. 120, 121, 152-153 т.17).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення платежів.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Саме державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження права боржника у виконавчому провадженні.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Згідно частини третьої ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачає, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Як передбачає п.п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Наведені законодавчі норми передбачають можливість примусового проникнення до житла боржника - фізичної особи при виконанні судових рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла такого боржника. Підставою для звернення державного виконавця до суду з поданням про примусове проникнення до житла особи є наявність обґрунтованих обставин вважати, що в приміщенні перебуває майно чи кошти, належні боржникові. Державний виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

Примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

В силу частин 1 і 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Проникнення до житла чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення до житла чи іншого володіння боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що таке проникнення необхідно для виконання рішення суду і державний виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи - боржника ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали подання державного виконавця не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження належного сповіщення боржника ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, існував об`єктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог подання про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні докази про обізнаність боржника ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчого провадження, відсутні докази про належність боржнику майна за адресою АДРЕСА_1 або її реєстрацію за даною адресою, а також докази, які б підтверджували створення боржником перешкод для входження до житла головним державним виконавцем, відсутні документи про належне повідомлення боржника про день та час здійснення виходу на її адресу, тому у суду немає можливості встановити, чи дійсно боржник не відчиняв двері, чи був відсутній за вказаною адресою.

Апеляційний суд погоджується в цілому з висновками суду першої інстанції, які повністю узгоджуються із матеріалами справи та відповідають нормам цивільного процесуального законодавства, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що саме на момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України факт ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов`язань повинен вже відбутись і бути об`єктивно наявним та доведеним, що має вбачатись з матеріалів виконавчого провадження.

Обґрунтування необхідності у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання зобов`язання, та наявність невиконаного зобов`язання, на думку колегії суддів, недостатньо для застосування такого крайнього заходу впливу на боржника, як обмеження у праві виїзду за межі України.

Стаття 2 Протоколу № 4 до Конвенції дозволяє втручатися у здійснення особою права на свободу вільного пересування лише у відповідності із законом і в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

Для втручання у право боржника на свободу вільного пересування необхідно дотриматися розумного балансу (пропорційності) між правами боржника щодо вільного пересування та правами стягувача на остаточне виконання судового рішення і його правами на борг як на його майно.

Головним державним виконавцем не надано переконливих доказів, які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Тому суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Також у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 є власником домоволодіння АДРЕСА_1 .

Крім того, юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій, однак головний державний виконавець не обґрунтував необхідність проникнення до житла боржника для виконання рішення суду та не надав докази чинення перешкод у входження до житла.

Тому суд обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла.

Керуючись ст. 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги головного державного виконавця Новозаводського ВДВС у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шурубенка Василя Володимировича залишити без задоволення

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2024 року про відмову у тимчасовому обмеженні у праві виїзду за межі України боржника та ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2024 року про відмову у примусовому проникненні до житла боржника залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передщбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: