Справа № 583/718/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року суддя Охтирського міськрайонного суду Сумської області Плотникова Н.Б., розглянувши заяву

представника ОСОБА_1 - адвоката Цуркан Віктора Івановича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025 р. до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Цуркан В.І. про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 та заборонити приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Бакумовій Аллі Валентинівні, свідоцтво № 1083, адреса професійної діяльності - АДРЕСА_2 , вчиняти будь які нотаріальні дії по виготовленню та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації - АДРЕСА_3 , в тому числі стосовно квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 вказано: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

При цьому, адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається з матеріалів заяви ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного натаріуса Харківського міського нотаріального округу Бакумової А.В. про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В заяві зазначає, що ОСОБА_1 є громадянкою РФ та проживає в м. Сочі. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна тітка ОСОБА_1 ОСОБА_3 , яка постійно проживала в м. Охтирка Сумської області. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно квартиру по АДРЕСА_4 , яка належала померлій. Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області від 11.01.1996 р., зареєстрованим у реєстрі за №2-25, ОСОБА_3 заповіла квартиру АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_1 . На початку лютого 2025 року ОСОБА_1 дізналася, що її тіка - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через відсутність інформації про смерть ОСОБА_3 , а також через воєнний стан в Україні, неможливість вїзду на територію України ОСОБА_1 пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини. ОСОБА_1 бажає реалізувати своє право на спадкування за заповітом. 28.09.2023 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Бакумовою А.В. за заявою іншого спадкоємця - ОСОБА_2 заверено спадкову справу №63/2023 після смерті ОСОБА_3 .

Враховуючи, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза ускладнення виконання рішення суду в майбутньому, якщо суд прийде до висновку про задоволення позовних вимог, представник ОСОБА_1 просить заяву задовольнити..

Отже, матеріалами заяви підтверджено, що між сторонами дійсно виник спір з приводу спадкового майна, яке належало тітці ОСОБА_1 ОСОБА_3 , і на яке претендує вона ( ОСОБА_1 ) як спадкоємець за заповітом, та на яке, водночас, претендує ОСОБА_2 , яка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщин , і у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза ускладнення виконання рішення суду в майбутньому, якщо суд прийде до висновку про задоволення позовних вимог, так як ОСОБА_2 , отримавши свідоцтво про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , до складу якої входить квартира АДРЕСА_5 , може розпорядитися цим майном.

Обраний заявником захід забезпечення позову у виді заборонити нотаріусу вчиняти будь які нотаріальні дії по виготовленню та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на користь ОСОБА_2 , є видом забезпечення позову, передбаченим статтею 150 ЦПК України, і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

За таких обставин суд вважає, що заявлений захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити ефективний захист прав ОСОБА_1 , за захистом яких вона має намір звернутися до суду. Такий захід забезпечення позову є співмірними із вимогами, заявленими позивачем, та не порушують права інших осіб.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України Про нотаріат та п.п. 4.13 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Таким чином чинним законодавством України передбачено обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та отримання від суду повідомлення про надходження відповідної позовної заяви.

Зважаючи на те, що на час постановлення даної ухвали судом не вирішувалось питання про відкриття провадження у справі, відповідно у ОСОБА_1 не було жодного повідомлення від суду, яке б слугувало підставою для зупинення вчинення нотаріальної дії нотаріусом, а тому ОСОБА_1 правомірно скористалась правом подачі заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність підстав для заборони нотаріусу вчиняти будь-які дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на користь ОСОБА_2 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено: «конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майновим наслідкам заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

В заяві представник ОСОБА_1 адвокат Цуркан В.І. зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення в даній справі.

Разом з тим, суд вважає, що таких захід забезпечення позову, як накладення арешту на майно, є неспівмірними із позовними вимогами, оскільки можливе задоволення позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не означає автоматичне прийняття спадщини та успадкування нею зазначеного майна. У разі ухвалення рішення на користь позивача, таке надасть їй лише право на подання заяви про прийняття спадщини.

Такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно не відповідає змісту порушеного, на думку ОСОБА_1 , права, та не є співмірним із заявленими в майбутньому вимогами про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, тому вимоги заяви в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Бакумовій Аллі Валентинівні видавати свідоцтво про право на спадщину за законом на користь ОСОБА_2 , РНКПП: НОМЕР_1 , яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова