Справа № 569/3028/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника РРУП ГУНП в Рівненській області Воробей М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, про видачу обмежувального припису,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, заінтересовані особи ОСОБА_3 , Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 на строк шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити перебувати в місці її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Свої вимоги мотивує тим, що упродовж останніх трьох років вона страждає від домашнього насильства, яке вчиняє чоловік ОСОБА_3 . Його поведінка викликає у неї страх і тривогу за своє життя, здоров`я, безпеку. У липні 2011 року вони уклали шлюб з ОСОБА_3 , відтоді вони проживали разом у м. Рівне, в квартирі, що належала їй на праві приватної власності, та яку вона подарувала їхнім дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У них був спільний побут, бюджет, вони поділяли сімейні права та обов`язки. Однак, починаючи з 2022 року поведінка ОСОБА_3 змінилася, він почав підіймати на неї руку, погрожував фізичною розправою, ображав. Вона довго терпіла таке ставлення, сподівалася, що він одумається і зупиниться. Проте цього не сталося і вона була вимушена неодноразово звертатися за допомогою до поліції. У 2023-2024 роках Рівненський міський суд Рівненської області двічі притягував ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Також щодо нього були складені два термінові заборонні приписи. Наразі його поведінка не змінилася, і їй знову довелося викликати поліцію.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали та просили її задовольнити. ОСОБА_1 також пояснила, що на протязі останніх 2-3 років ОСОБА_3 почав зловживати алкогольними напоями, вживає майже щодня, в стані алкогольного сп`яніння він вчиняє домашнє насильство, а потім не пам`ятає свою протиправну поведінку. Вона на деякий час переїхала жити до своїх батьків, однак після повернення додому ОСОБА_3 знову почав вчиняти домашнє насильство, в зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду.

Представник Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області Воробей М.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви та пояснила, що ОСОБА_3 перебував на обліку як кривдник з 30 вересня 2022 року по 23 грудня 2024 року. Був знятий з обліку з огляду на відсутність фактів вчинення домашнього насильства, однак 29 січня 2025 року ОСОБА_1 знову звернулася до поліції через вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства, але відмовилася від написання заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 1 ст. 350-5 ЦПК України передбачено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб, але неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Відтак, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності заінтересованої особи ОСОБА_3 , який був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 лютого 2025 року витребувано від Рівненського міського суду Рівненської області копії постанов про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП.

Заслухавши заявника, представника заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 липня 2011 року, що підтверджується відповідним записом в паспорті заявника.

Як слідує з довідки № 335 від 06 лютого 2025 року, виданої ОСББ «ШОКОЛАД», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Як слідує з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2023 року в справі № 569/2449/23, яка набрала законної сили 28 лютого 2023 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що 18 січня 2023 року близько 16 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою та шарпав за одяг.

20 грудня 2023 року працівниками сектору протидії домашньому насильству відділу превенції Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 129320 відносно ОСОБА_3 , у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного та фізичного характеру стосовно дружини, строком на десять діб з 20 год. 20 хв. 20 грудня 2023 року до 20 год. 20 хв. 30 грудня 2023 року, заборонено вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 .

Як слідує з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 12 січня 2024 року в справі № 569/502/24, яка набрала законної сили 23 січня 2024 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. У вказаній справі встановлено, що 20 грудня 2023 року о 19 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , будучи протягом року підданим адміністративному стягненню за ст. 173-2 КУпАП, вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно дружини ОСОБА_1 , а саме ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою. Дані дії відбувалися в присутності двох дітей.

Як слідує з відповіді ГУНП в Рівненській області № 27442-2025 від 11 лютого 2025 року стосовно ОСОБА_3 було складено два протоколи про адміністративне правопорушення, передбачені ст. 173-2 КУпАП, за вчинення яких останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Крім того, стосовно ОСОБА_3 було складено два термінових заборонних приписи стосовно кривдника від 30 вересня 2022 року та від 22 грудня 2023 року, до адміністративної відповідальності за їх порушення не притягувався.

Питання видачі обмежувального припису регулюється Цивільним процесуальним кодексом України та Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису (ч. 1 ст. 350-3 ЦПК України).

Згідно з п. 3, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 24 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Частиною 3 статті 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»)

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 зазначено, що, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню.

Частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідженими судом доказами, зокрема, терміновими заборонними приписами стосовно кривдника від 30 вересня 2022 року та 20 грудня 2023 року, постановами Рівненського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2023 року, 12 січня 2024 року підтверджено вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства.

Приймаючи до уваги досліджені письмові докази, суд дійшов висновку про наявність обставин, які входять до предмету доказування у даній справі та доведеності факту вчинення ОСОБА_3 психологічного та фізичного насильства щодо ОСОБА_1 .

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства в сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї.

Крім того, сам факт неодноразового звернення ОСОБА_1 до відділу поліції, з підстав вчинення відносно неї ОСОБА_3 домашнього насильства, складення протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 , які перебували на розгляді у суді, винесення термінових заборонних приписів стовно нього, свідчать про наявність тривалого конфлікту між заявником та ОСОБА_3 , та підтверджує факт того, що останній вчиняв по відношенню до заявника домашнє насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи надані докази, з огляду на встановлені судом обставини, заявник, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», тому суд доходить висновку про обґрунтованість заяви.

Суд вважає, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту ОСОБА_1 необхідно застосувати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 строком на 2 місяці, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлення заборони перебувати в місці спільного проживання (перебування), яким є кв. АДРЕСА_2 , є тимчасовим заходом, передбаченим ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який здійснюється з метою захисту та забезпечення безпеки постраждалої особи ОСОБА_1 . Також, слід зазначити, що ОСОБА_8 зареєстрований по АДРЕСА_3 , а отже забезпечений житлом за місцем реєстрації.

При цьому, для цілей, зазначених у вказаному вище Законі, з урахуванням обставин даної справи, достатнім є встановлення обмежень та заборон для ОСОБА_3 строком на два місяці. Відтак, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині другій статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд вважає, що вимоги заяви про видачу обмежувального припису у вигляді заходів тимчасового обмеження прав підлягають задоволенню частково.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Також суд роз`яснює, що відповідно до ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 10, 12, 13, 89, 263, 265, 273, 350-6, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 повідомити Рівненське РУП ГУНП в Рівненській області та виконавчий комітет Рівненської міської ради шляхом направлення копії рішень суду для взяття на профілактичний облік.

Заявник ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа Рівненське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, місцезнаходження: вул. Героїв поліції, буд. 4, м. Рівне.

Повне судове рішення складене 17 лютого 2025 року

Суддя О.О. Першко