Справа 556/2394/24
Номер провадження 2/556/149/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2025. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.

при секретарі - Соловей Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Полицької сільської ради, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Володимирецького районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки і піклування Полицької сільської ради, про позбавлення батьківських прав.

В обгрунтування позовних вимог вказує, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач не цікавиться життям, здоров"ям, навчанням дітей. Не приймає участі у їх вихованні, матеріальному забезпеченні. Не виконує, покладених на нього законом батьківських обов`язків.

Дані обставини вказують на ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, при цьому все це відповідач здійснює свідомо без жодних для того перешкод. Усі обов`язки щодо навчання, виховання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виконує їх мати - ОСОБА_1 , яка піклується про них вдома, в школі, забезпечує всі умови для їх гармонійного, здорового розвитку, навчання та проживання.

Вище наведені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав.

Вказаний позов надійшов до суду 13 серпня 2024 року.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 28 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

18.09.2024 від представника відповідача - адвоката Зібрової М.О. надійшов відзив на позовну заяву, де просять відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Не заперечують, що відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від спільного шлюбу мають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сторони та їх спільні діти зареєстровані у житловому будинку батька відповідача - ОСОБА_6 . Позивачка неодноразово виганяла останнього з власного будинку, вчиняла домашнє насильство, наносила тілесні ушкодження, за що притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. Власник будинку - живе в літній кухні, а відповідач - на горищі. У зв`язку з цим, його батько змушений був звернутися до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні приватним житлом, шляхом виселення ОСОБА_7 з житлового будинку.

Відповідач заперечує, що не займається вихованням дітей. Стверджує, що займається вихованням та утриманням дітей. У нього відсутня заборгованість по аліментам.

Стверджує, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів.

Вважає, що при розгляді даної справи, поданими разом з позовом доказами не можливо встановити, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, систематично. Окрім того, у справі відсутні докази застосування до нього заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування тощо, а навпаки вказана лише позитивна інформація.

На підставі вищевикладеного, просять відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 30 вересня 2024 року закрито підготовче провадження в справі та призначено судове засідання.

Позивачка та її предствник в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача - адвоката Круглцької В.М. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю.

Належним чином повідомлений відповідач та його представник в судове засідання не з`явиися. Від представника відповідача - адвоката Зібрової М.О. надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не визнають, просять відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи: орган опіки і піклування Полицької сільської ради в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши обставини справи, проаналізувавши всі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 .

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області 15 серпня 2024 року шлюб між сторонами розірвано.

Від спільного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 .

Згідно довідки - характеристики №23 від 21.06.2024, виданої Полицькою сільською радою, ОСОБА_1 виховує троє дітей. Офіційно працевлаштована. Веде розмірений, здоровий спосіб життя, займається веденням сільського господарства. Порушень громадського порядку не допускає. Скарг на її поведінку в побуті від сусідів і жителів громади в сільську раду не надходило.

Відповідно до довідки- характеристики №24 від 21.06.2024, виданої Полицькою сільською радою, ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями. Спокійний, порушень громадського порядку не допускає. Веде замкнутий спосіб життя. Скарг на його поведінку в побуті від сусідів і жителів громади в сільську раду не надходило.

Однак, як зазначено в довідці -характеристиці №38 від 27 серпня 2024 року, виданої Полицькою сільською радою, ОСОБА_2 на території сільської ради зарекомендував себе з позитивної сторони. В повсякденному побуті спокійний, врівноважений. Шкідливих звичок не має.. В людях цінує порядність, чесність і щирість. Користується повагою серед сусідів і товаришів.

Згідно характеристик дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складених класними керівниками Полицького ліцею, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчаються у Полицькому ліцеї. Діти здібні, хоча до навчання ставляться не дуже сумлінно. Як зазначено у характеристиках ОСОБА_3 , ОСОБА_5 зв`язок щодо навчання підтримувався з матір`ю. В характеристиці ОСОБА_4 зазначено, що батьки приділяють належну увагу вихованню сина.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 31.07.2024, складеного комісією Полицької сільської ради, у результаті проведеного обстеження було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син заявника; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онука заявника; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , онук заявника; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онук заявника.

Під час обстеження ОСОБА_1 була в будинку, займалася домашніми справами. Зустріла недружелюбно, звинувачуючи працівників сільської ради в суб`єктивному упередженому ставленні до неї. Разом з тим, комісія відвідала власника будинку ОСОБА_6 , який проживає в літній кухні. Зі слів ОСОБА_6 , ОСОБА_8 проживає в будинку постійно, володіє ключами і нікого в будинок не допускає ОСОБА_6 розповів, що його син, бувший чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ночує на горищі. ОСОБА_8 ставиться до них грубо та по-хамськи.

Відповідно до Висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Полицької сільської ради Рівненської області №52 від 23 липня 2024 року, Службою у справах дітей Полицької сільської ради розглянуто та вивчено документи, представлені ОСОБА_1 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Встановлено, що згідно довідки-характеристики, виданої виконкомом Полицької сільської ради, громадянин ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями, офіційно працевлаштований. Спокійний. Порушень громадського порядку не допускає. Веде замкнутий спосіб життя. Скарг на його поведінку в побуті і від сусідів жителів громади в сільську раду не надходило. Фактами про притягнення, будь-якого виду відповідальності Полицька сільська рада не володіє.

ОСОБА_2 стверджує, що постійно спілкувався із дітьми і намагався покращити стосунки, проте ОСОБА_1 перечила йому і намагалася будь-яким способами завадити йому. Він вчасно сплачує аліменти, купує продукти харчування та час від часу дає дітям кишенькові гроші. Під час тимчасових заробітків доглядав за дітьми та постійно працював на городі. Згідно характеристики ОСОБА_5 , зв`язок щодо навчання учня підтримувався з мамою в телефонному режимі. У характеристиці ОСОБА_4 вказано, що батьки приділяють належну увагу у вихованні сина. У характеристиці ОСОБА_3 зазначено, що під час освітнього процесу випускниці класний керівник мав контакт тільки з матір`ю.

Начальником служби у справах дітей Красненко О.О., фахівцем соціальної роботи ОСОБА_9 , поліцейським офіцером громади ОСОБА_10 проведено обстеження умов проживання дітей. Помешкання складається з 4 кімнат, також є вітальня, ванна кімната та коридор. У будинку дотримані усі санітарно-гігієнічні умови. Проведено комунікації для комфортного проживання. У кожного з дітей є окрема кімната з місцем для сну та відпочинку, виконання домашніх завдань та зберігання особистих речей. Діти забезпечені одягом та взуттям відповідно до сезону, книгами та іграми за інтересами, канцелярським приладдям, засобами гігієни відповідно до потреб.

Враховуючи наведене, вважають, що недоцільно позбавляти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено в ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частинами 8, 9 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Норми Сімейного кодексу України встановлюють обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 1 ст. 150, ч. 1, 4 ст. 155 СК України).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосредньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Так, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Питання про позбавлення батьківських прав необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У статті 165 СК України вказується, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, такі наслідки передбачені, зокрема, ст. 166 СК України.

Норма пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків відбувається, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання. Не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені чинники повинні мати системний та постійний характер як кожен окремо, так і в сукупності, розцінювати їх як ухилення від виховання дитини можна лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Тому зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, а також збір необхідної доказової бази.

Як зауважувалося, питання про позбавлення батьківських прав необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Проаналізувавши письмові докази долучені до матеріалів справи, висновок Органу опіки та піклування Полицької сільської ради разом з доводами відповідача про заперечення проти позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей, викладених у відзиві, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

При цьому беруться до уваги положення частин 4-6 ст. 19 СК України.

Так, цими нормами закону передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У рішенні по справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

А як зазначено у рішенні по справі "Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (§100).

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, з правових висновків, викладеного Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 17 червня 2021 року у справі № 466/9380/17 (провадження № 61-2175св20), від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17 видно, що при вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

З урахуванням принципу забезпечення «якнайкращих інтересів дитини» суд може застосувати до батька дитини крайній захід впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав у разі непідтримання ним стосунків з дитиною протягом тривалого часу, відсутність у батька інтересу до її життя, самоусунення від виконання своїх батьківських обов`язків. (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 202/7712/18)

Як зазначалося у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі №686/16892/20, права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Тобто демократичне суспільство характеризується плюралізмом, терпимістю, широтою поглядів. Таким чином держави мають позитивне зобов`язання із забезпечення процедурних гарантій від свавілля як умову обґрунтованості втручання в права, що захищаються статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щоб втручання було визнано необхідним у демократичному суспільстві, воно повинно бути обґрунтовано гострою соціальною необхідністю. Причини, що наводяться внутрішніми судами для обґрунтування оскаржених заходів, повинні бути достатніми і стосуватися справи.

Тому позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо.

Окрім того, суд зважає на те, що розірвання сімейних зв`язків означатиме позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України", пункт 49).

Отже, враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами справи є недоведеним. Позивачем не надано належних, достатніх доказів на підтвердження позовних вимог. При цьому поведінка ОСОБА_2 , який заперечує проти позбавлення його батьківських прав, також свідчить про волевиявлення виконувати свої батьківські обов`язки, що в сукупності не спонукає до застосування зазначеного заходу до відповідача.

Водночас суд звертає увагу відповідача на те, що звернення позивача до суду з позовом про позбавлення батьківських прав свідчить про те, що відповідач бере недостатньо активну участь в житті своїх неповнолітніх дітей, що в майбутньому може бути підставою для повторного звернення до суду з таким же позовом у зв`язку з умисним нехтуванням батьком своїми батьківськими обов`язками. Тому йому слід змінити поведінку щодо дітей в якнайкращий бік.

В зв`язку з цим суд вважає доцільним попередити ОСОБА_2 про необхідність зміни ставлення до дітей, поклавши на Орган опіки та піклування Полицької сільської ради відповідний контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

На підставі наведеного, керуючись Конвенцією про права дитини, Законом України "Про охорону дитинства",ст. ст. 18, 150, 155, 164, 165, 166, 179-183 СК України, ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки і піклування Полицької сільської ради, про позбавлення батьківських прав, відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`язків по вихованню і утриманню неповнолітніх дітей та покласти на Орган опіки та піклування Полицької сільської ради Вараського району Рівненської області контроль за виконанням батьківських обов`язків відповідачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Згідно п.15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Котик Л.О.

Учасники процесу:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки і піклування Полицької сільської ради, місцезнаходження:с. Полиці, вул. Б.Хмельницькагого, 23 а, Вараський район Рівненська область,