Справа № 495/4158/24
Номер провадження 2/495/1172/2025
27 січня 2025 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово судді Анісімової Н.Д.,
із участю секретаря судового засідання Кракатиця В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 41 445 грн. 47 коп. за кредитним договором №392213 від 30.10.2018 року.
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
30.10.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №392213. Відповідно до індивідуальної частини договору №392213 про надання фінансового
кредиту, ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. строком
на 30 днів.. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту №392213 від 30.10.2018 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим
шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а в свою чергу позичальник, не виконав умови
договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів і
внаслідок чого виникла заборгованість. Всупереч умов індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №392213 та вимог закону, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у
нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія
Рух справи у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 13.05.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові, просив задовольнити та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявилась, повідомлялась, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відзив, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
30.10.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №392213.
Відповідно до індивідуальної частини договору №392213 про надання фінансового
кредиту, ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. строком
ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту №392213 від 30.10.2018 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим
шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а в свою чергу позичальник, не виконав умови
договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів і
внаслідок чого виникла заборгованість.
Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих
прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до індивідуальних умов договору про надання фінансового кредиту, а саме
п.7.3, Позичальник погоджується, що товариство має право передати персональні
дані Клієнта третім особам для захисту своїх законних прав та інтересів, стягнення
заборгованості за Договором, договірної неустойки, збитків та інших засобів
Всупереч умов індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №392213 та вимог закону, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у
нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія
«Довіра та Гарантія». 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договір про надання фінансового кредиту №392213 від 30.10.2018 року за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора стосовно відповідача.
Кредитний договір про надання фінансового кредиту № 392213 від 30.10.2018 року був укладений з Відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій
формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі в
електронних), у листах, телеграмах, яким обмінялися сторони. Якщо сторони
домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту
надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не
вимагалася.(ч.3 ст. 639 ЦК України).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним
та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями,
підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що
за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом,
визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний
договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила
пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку,
визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована
пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана
шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію
укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12
цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в
електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього
Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний
договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій
розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено,
що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що
містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання)
до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта),
має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають
умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до
електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом
перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного
договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання
правочину нікчемним.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
За правилом ч.8 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч.6 ст. 11 цього Закону. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Керуючись ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або домовленості сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
При укладенні договору №392213 від 30.10.2018 року на фінансовий номер телефону
відповідача був відправлений одноразовий ідентифікатор (зазначений у довідці про
ідентифікацію), який був використаний для прийняття та підтвердження умов
вищезазначеного договору.
Відповідно до п.2.1.1.3 загальних умов договору позики, натискаючи кнопку
«Прийняти» (пропозицію позикодавця), позичальник підтверджує надання позикодавцю згоди на
(i) використання персональних даних позичальника для ідентифікації позичальника,
для оцінки кредитоспроможності (платоспроможності) позичальника та для виконання договору відповідно до Політики конфіденційності; (ii) використання Порталу відповідно до Умов користування Порталом; (iii) встановлення договірних відносин з позикодавцем, як передбачається Договором, та (iv) укладення договору; Також на сайті ТОВ «Авентус Україна» була зазначена процедура верифікації особистості та підтвердження заявки. Для цього необхідно підписати договір за допомогою одноразового паролю, який надходить позичальнику в СМС-повідомленні. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З метою укладення договору про надання фінансового кредиту №392213 від 30.10.2018 року та отримання коштів, відповідач надав ТОВ «Авентус Україна» свої особисті дані, а саме: номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання.
В свою чергу ТОВ «Авентус Україна» була надана довідка про ідентифікацію позичальника, де зазначаються особисті дані відповідача, його фінансовий номер телефону, а також одноразовий ідентифікатор який був відправлений на фінансовий номер телефону відповідача із зазначенням дати банківського переказу.
Відповідно до ч.1 ст.512 та 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися
належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Згідно з частиною першою ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст.ст.524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
За змістом положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями ст.611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Оскільки, відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом - то ТОВ «Діджи Фінанс» вважає за доцільне користуватись обсягом прав, якими був наділений попередній кредитор, але в межах, що не суперечать нормам законодавства щодо.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Заборгованість відповідача за кредитним договором №392213 від 30.10.2018 року 27 560 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних 2 484,25 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 11 401,22 грн., разом заборгованість становить - 41 445,47 грн..
Висновки за результатами розгляду справи
Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо стягнення на користь позивача витрат за правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
У частинах першій, другій статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були надані наступні документи: копію договору про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024 року, копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024 року, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконаннч робіт, надання послуг) від 07.05.2024 року, з детальним описом робіт та їх вартістю, яка становить 5 000 грн., копію детального опису робіт (наданих послуг) виконанних адвокатом, копію ордера.
Таким чином, враховуючи складність справи та обсяг послуг, наданих адвокатом, час, витрачений на надання відповідних послуг, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп..
Керуючись ст.ст.4, 5, 14, 12-13, 81, 128, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 280-289, 354 ЦПК України, суд
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь
товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», код ЄДР 38750239 заборгованість за кредитним договором №392213 від 30.10.2018 року у загальному розмірі 41 445,47 грн., яка складається з: - сума заборгованості - 27 560 грн., сума інфляційних втрат 11 401,22 грн., сума 3% річних 2 484,25 грн..
Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь
товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», код ЄДР 38750239 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Анісімова Н.Д.