Справа № 296/437/20 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 29 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

14 лютого 2025 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого: Талько О.С.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

вирішуючи відповідно до вимог ст. 359 ЦПК України питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом Приватного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гаркуші Ольги Леонідівни, третя особа - Житомирська міська рада, про визнання недійсним договору про об`єднання квартир у житловий будинок, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності, закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недійсним договір про об`єднання квартир у житловий будинок, посвідчений 14 червня 2019 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гаркушею О.Л. і зареєстрований в реєстрі за № 500.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Гаркуши О.Л. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47367444 від 14.06.2019 р.

Припинено право власності ОСОБА_2 на 25/100 частки житлового будинку загальною площею 230,9 кв.м, житловою площею 133,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 32012814.

Припинено право власності ОСОБА_3 на 14/100 частки житлового будинку загальною площею 230,9 кв.м, житловою площею 133,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 32013127.

Припинено право власності ОСОБА_4 на 28/100 частки житлового будинку загальною площею 230,9 кв.м, житловою площею 133,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 32013264.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 13/100 частки житлового будинку загальною площею 230,9 кв.м, житловою площею 133,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 32013423.

Припинено право власності ОСОБА_6 на 11/100 частки житлового будинку загальною площею 230,9 кв.м, житловою площею 133,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 32013538.

Припинено право власності ОСОБА_7 на 9/100 частки житлового будинку загальною площею 230,9 кв.м, житловою площею 133,2 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 32013649.

Закрито розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: 101.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 22.01.2020 року у цивільній справі №296/437/20.

3 травня 2024 року, через засоби поштового зв`язку, представник ОСОБА_1 , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 - адвокат Ткачук В.В., звернувся до суду з апеляційною скаргою на вищевказане рішення, з порушенням строку на апеляційне оскарження. В апеляційній скарзі було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 5 червня 2024 вказана апеляційна скарга залишена без руху. Наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. Особі, яка звернулась з апеляційною скаргою надано судом строк протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали для виконання її вимог, а саме для звернення із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав та наданням відповідних доказів пропуску строку на апеляційне оскарження.

5 лютого 2025 року на виконання вказаної ухвали від адвоката Ткачука В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2021 року. На обґрунтування поважності причин пропуску строку та наявності підстав для його поновлення посилається на продовження процесуальних строків у зв`язку із запровадженням на всій території України карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який в подальшому був відмінений під час воєнного стану в Україні.

Перевіривши матеріали справи та доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.

За змістом частини першої та другої статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Щодо оцінки винятку, визначеного пунктом 1 частини другої статті 358 ЦПК України необхідно врахувати, що адвокат Ткачук В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , брав участь у справі в суді першої інстанції, як представник ОСОБА_2 (відповідачки по справі) та був обізнаний про рішення Корольовського районного суду м. Житомира, що підтверджується відповідною заявою (а.с.228-229 Т.2).

За таких обставин, немає підстав для застосування вимог пункту 1 частини другої статті 358 ЦПК України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Згідно із Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) Розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, визначений процесуальним Кодексом строк продовжено в силу Закону.

Відповідно до Закону України від 18 червня 2020 року № 731-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон від 18 червня 2020 року № 731-ІХ) пункт 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України викладено у такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом.

Закон від 18 червня 2020 року № 731-ІХ набрав чинності 17 липня 2020 року.

Внаслідок дії цього Закону України усі вимоги, строки, яки припинилися під час дії карантину - були продовжені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року карантин на всій території України.

Отже, перебіг строку на апеляційне оскарження починався з наступного дня після відміни карантину на всій території України, зокрема з 1 липня 2023 року та закінчився 1 серпня 2023 року.

Адвокат Ткачук В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою 3 травня 2024 року, тобто, із значним пропуском процесуального строку, встановленого для її подання, після відміни карантину на всій території України.

Наведені в клопотанні адвокатом Ткачуком В.В. обгрунтування не свідчать про те, що причини пропуску строку на звернення із апеляційною скаргою зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Відтак, не можуть бути розцінені судом поважними або непереборними обставинами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки є суб`єктивними та не свідчить про поважність підстав поновлення пропущеного строку, пов`язаних із запровадженням карантину, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та порушенням принципу стабільності судового рішення, що суперечить статті 129-1Конституції України та практиці Європейського суду з прав людини.

Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 6 частини 2 статті 43 ЦПК України), а відповідно до частини 1 статті 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Наведеними процесуальними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги. Для цього особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку, а згідно із частиною 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме причини такий строк порушив скаржник, чи є ця причина поважною та чи підлягає він поновленню.

Вирішення питання про поновлення строку належить до дискреційних повноважень суду, який може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ЦПК України.

Колегія суддів зауважує, що суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує залежно від поважності причин пропуску строку на оскарження (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31 серпня 2021 року у справі №911/3513/16).

При цьому саме на заявника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні непереборні обставини, що завадили вчинити процесуальну дію у визначений законодавством або судом строк з огляду на те, що норма про можливість поновлення процесуальних строків може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

На особу, яка звертається з заявою про поновлення процесуального строку, згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України покладається обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу для поновлення пропущеного процесуального строку. Без доведення заявником таких обставин підстави для поновлення пропущеного строку та розгляду відповідної заяви у суду відсутні.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, наведені для обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Матеріали справи свідчать, що адвокат Ткачук В.В., який діє в інтересах правонаступника ОСОБА_2 , брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції та був обізнаний про рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2021 року.

Разом з тим, не скористався правом на своєчасне апеляційне оскарження вказаного судового рішення, з наступного дня після відміни карантину на всій території України, тобто з 1 липня 2023 року.

Посилання заявника на дію з 12 березня 2020 року карантинних обмежень, у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби, що унеможливило звернутися з апеляційною скаргою, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки останнім не наведено причини, які пов`язані (зумовлені) карантинними обмеженнями, що спричинили пропуск строку на апеляційне оскарження, тобто перешкоджали звернутись до суду з апеляційною скаргою, не надано належних доказів на підтвердження наведених ним обставин, тому відсутні підстави для поновлення такого строку з цих підстав.

Враховуючи викладене, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2021 року слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ткачука Володимира Васильовича, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 17 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом Приватного підприємства "Творчо-виробничий центр "Олеся" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Гаркуші Ольги Леонідівни, третя особа - Житомирська міська рада, про визнання недійсним договору про об`єднання квартир у житловий будинок, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, припинення права власності, закриття розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її постановлення.

Головуюча Судді :