Справа № 177/1458/24
Провадження № 2-о/177/7/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Коваль Н. В.

за участі:

секретаря судового засідання Фурт Я.О.,

представника заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Ратушної Р.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту постійного перебування на утриманні неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просив суд встановити факт того, що у нього перебувають на постійному матеріальному утриманні троє неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2020 року народження, ОСОБА_6 , 2007 року народження та ОСОБА_7 , 2019 року народження, для яких заявник є єдиним годувальником.

В обґрунтування заявлених вимог, посилався на те, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, у його дружини від першого шлюбу є двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначає, що його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, тому свої доходів не має. Батько неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу ОСОБА_4 ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей. Тому на утриманні заявника перебуває троє неповнолітніх дітей, про яких він піклується. Вказує, що в теперішній час в Україні оголошено мобілізацію в зв`язку з військовим станом через повномасштабну агресію Росії і він підлягає мобілізації, бо має мобілізаційний вік. Однак, оскільки він дійсно піклується про трьох неповнолітніх дітей, матеріально їх утримує, є єдиним годувальником в сім`ї, він не може піти служити в ЗСУ, бо тоді його сім`я залишить без годувальника, тому він змушений звернутися до суду з вказаною заявою.

12.07.2024 ухвалою судді цивільну справу прийнято до розгляду та призначено справу до розгляду (а.с. 34).

29.08.2024 представник заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_8 надала відзив на заяву, в якому вказувала, що заявником не доведено належних та допустимих доказів, що він здійснює утримання трьох неповнолітніх дітей, батьком двох з яких заявник не є, тому у задоволені заявлених вимог просила відмовити (а.с. 51-55).

В судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_8 заявила клопотання про залишення заяви без розгляду, у зв`язку з тим, що із неї вбачається спір про право, оскільки у дітей є рідний батько, який їх утримує шляхом сплати аліментів.

Представник заявника - ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання представника заінтересованої особи про залишення заяви без розгляду, вказуючи, що із заяви не вбачається спір про право.

Заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не з`явилася.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 90,111).

Суд, вислухавши думку присутніх в судовому засіданні учасників справи, дійшов висновку, що клопотання про залишення заяви без розгляду підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 19ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ст. 141СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналізуючи дані положення, Верховний Суд зазначив, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, а також вказав, що у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення звертається увага судів на наступне: в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 3постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення`зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.

Згідно з ст. 318ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Судом встановлено, що заявник просить встановити факт виховання та утримання трьох неповнолітніх дітей, біологічним батьком двох з яких він не є. Зі змісту заяви видно, що біологічний батько неповнолітніх дітей дружини від першого шлюбу ОСОБА_4 ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей та не приймає ніякої участі у вихованні дітей, при цьому має заборгованість зі сплати аліментів.

Метою встановлення даного факту є отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд бере до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2024 у справі№ 201/5972/22, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право. Так, інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.

В даному випадку, юридичне підтвердження факту виховання дітей, біологічним батьком яких заявник не являється, призведе до певних наслідків для біологічного батька цих дітей, у силу яких обсяг прав останнього обмежується або припиняється.

Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт і факт виховання дітей може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України встановлено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, встановлені під час розгляду фактичні обставини дають підстави вважати, що вказаний юридичний факт виховання дітей не може бути встановлений за правилами окремого провадження, тому у зв`язку із чим заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.19,260,293,294,315,353,354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту постійного перебування на утриманні неповнолітніх дітей залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Н.В. Коваль