ЄУН № 201/4645/23
Провадження 2-п/201/1/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Покопцевої Д.О.,

секретаря Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР» - Буртина Сергія - про перегляд заочного рішення від 24 листопада 2023 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР» про захист прав споживача шляхом розірвання договору та стягнення коштів, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа компаній Поїхали з нами», Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр відпочинку та туризму «Майамі»,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи

24.11.2023р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська постановлено заочне рішення, яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР» про захист прав споживача шляхом розірвання договору та стягнення коштів, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа компаній Поїхали з нами», Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр відпочинку та туризму «Майамі» задоволено, розірвано договір туристичного обслуговування № 330-2201051, укладений 05 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР» та ОСОБА_1 , стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР» на користь ОСОБА_1 7 622 гривні, судовий збір в сумі 1 073 гривні 60 копійок.

03.01.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська засобами поштового зв`язку надійшла заява представника відповідача Буртина С., в якій він просить суд скасувати заочне рішення від 24 листопада 2023 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР» про захист прав споживача шляхом розірвання договору та стягнення коштів, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа компаній Поїхали з нами», Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр відпочинку та туризму «Майамі».

У судове засідання, призначене на 10.02.2025р. учасники справи не з`явилися. Позивач подав клопотання про розгляд заяви про скасування заочного рішення без його участі, щодо вимог та доводів заяви про перегляд заочного рішення у даній справі заперечував. Представник відповідача подав клопотання про розгляд заяви про скасування заочного рішення без його участі. Треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа компаній Поїхали з нами», Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр відпочинку та туризму «Майамі» - в судове засідання не з`явились повторно, про час та місце розгляду заяви повідомлялись неодноразово належним чином.

Суд врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 287 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

В обґрунтування вимог заяви про перегляд заочного рішення вказується, що приймаючи рішення про проведення заочного розгляду справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР», суд виходив з того, що останній був належно повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Відповідач не був проінформований про час та місце розгляду справи, не отримував від суду, як цього вимагає ч.5 ст. 272 ЦІК України, копію ухвали про відкриття провадження у справі та доданих до не документів. За таких обставин очевидно, що відповідач не міг з?явитись у судове засідання та надати відзив на позов, якого він не отримував. Наведене твердження є негативним. Як відомо з теорії доказування, негативні факти не доказуються особою, яка на них посилається.

Позивач заплутався в показах і суд помилково їх взяв до уваги. В рішенні суду спочатку сказано, що «вартість туристичних послуг склала 22420 грн. зазначену суму в гривнях сторони домовилися вважати еквівалентом 821,55 дол. США (п.4.2.1). Позивач сплатив на розрахунковий рахунок, зазначений в договорі, грошові кошти в сумі 22 420 грн готівкою (а.с. 23-25)». Нижче в рішенні суду сказано «позивач просить розірвати договір на туристичне обслуговування № 330-2201051 від 05.01.2022р., укладений між сторонами, стягнути з відповідача грошові кошти, сплачені за договором на туристичне обслуговування № 330-2201051 від 05.01.2022р. в сумі 30 042грн 93коп, що еквівалентно 821 долару 55 центів США». Очевидна дивна арифметика: 22420 грн. еквівалентно 821,55 дол. США і 30042,93 грн. також еквівалентно 821,55 дол. США. Не зрозуміло, скільки ж позивач сплатив насправді, 22420 грн. чи 30042,93 грн.? Наведені вище аргументи свідчать, що позивач надав суду неправдиві відомості і увів його в оману відносно обставин справи.

Також вбачаються ознаки підробки доданих до позовної заяви документів, адже одні з них вказують, що вартість туристичних послуг склала 22420 грн, які були оплачені, а інші - що вартість послуг склала 30042,93 грн. яка теж була оплачена; безпідставною є вимога позивача доплатити йому 7622 грн. (якщо припустити, що він сплатив за тур 22420грн.), «оскільки сторони договору визначили еквівалент виконання грошового зобов?язання в доларах США,...», а, отже, є помилковим також застосування судом ст. 533 ЦК України виходячи з такого: а) з договору, який є двостороннім, виникає грошове зобов?язання у позивача, а не у відповідача. За цим двостороннім договором відповідач повинен надати туристичні послуги, а позивач заплатити за це відповідну суму. У свою чергу відповідач має право вимагати оплату, а позивач, відповідно - вимагати надання туру. Ні чинне законодавство ні договір не передбачає визначення грошового зобов?язання відповідача з відшкодування збитків в грошовому еквіваленті в іноземній валюті. Варто також зазначити, що з рішення суду вбачається, що позивач не довів наявність таких збитків та їхній розмір і не вимагав їх стягнення. Невиконання відповідачем умов договору щодо надання туристичних послуг відбулось через наявність обставин непереборної сили, що виключає, в силу статті 617 ЦК України, відповідальність відповідача за невиконання договірного зобов?язання. Так, в Україні з 24.02.2022р. Указом Президента України № 64/2022 уведено воєнний стан, який був викликаний військовою агресією Російської Федерації проти України і яка відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022р. № 2024/02.0-7.1 є форс-мажором (обставиною непереборної сили). В листі зазначається, що ТП України підтверджує, що агресія Росії проти України з 24 лютого 2022 року до її офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об?єктивними обставинами для суб?єктів господарської діяльності. Разом із уведенням воєнного стану в Україні Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух) закрило повітряний простір України для цивільних користувачів повітряного простору. Надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України було призупинено (див. https://uksatse.ua/index.php?act=Part&CODE=247&id=772). Зазначена обставина об?єктивно унеможливила відповідачу виконати умови договору, а саме перевезти позивача авіарейсом до Єгипту і розмістити його у вибраному готелі з 09.03.2022р., а також забезпечити його зворотній переліт 16.03.2022р. Тому суд мав би відмовити у задоволенні позову, однак помилково ухвалив оскаржуване рішення.

Зауважується, що копія заочного рішення отримана 11.12.2023р., не на офіційну електронну адресу.

Щодо заперечень на заяву про перегляд заочного рішення

15.01.2024р. позивач у клопотанні про проведення судового засідання без його участі вказав, що заяву про скасування судового рішення не підтримує та вважає, що вона не підлягає задоволенню з підстав, зазначених у позові.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021р. у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), зокрема, вказано, наступне:

«Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Так, відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, який це рішення ухвалив, на предмет наявності передбачених частиною першою статті 288 ЦПК України підстав для його скасування, і оскаржити таке рішення у загальному порядку (статті 284-288 ЦПК України).

Ухвалу про відкриття провадження у справі, матеріали позовної заяви та судову повістку було надіслано відповідачеві поштовим відправленням на адресу, зазначену у позовній заяві. Між тим, вказане поштове відправлення було повернуто до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.40).

Крім того, з метою забезпечення участі відповідача у судовому засіданні, суд, з огляду на вимоги ч. 11 ст. 128 ЦПК України, неодноразово викликав відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.37).

Отже, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, що передбачено ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення.

У відповідності до ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1)залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Дослідивши заяву про перегляд заочного рішення, матеріали справи, суд приходить до висновку що в заяві відсутні посилання на будь-які докази, які мають істотне значення для справи, які не були досліджені судом при винесенні заочного рішення, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті та його обґрунтуванням (п. 4.1 договору на туристичне обслуговування № 330-2201051, укладений між сторонами 05.01.2022р., містить валютне застереження, а стягнута сума 7 622грн - є курсовою різницею долара США на день укладення договору 05.01.2022р. і на день стягнення судом в 24.11.2023р.).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

Суд роз`яснює заявнику, що ч.4 ст.287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для скасування заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність обставин, передбачених ч. 1 ст. 288 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд, --

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення представника товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР» - Буртина Сергія - про перегляд заочного рішення від 24 листопада 2023 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕЗ ТУР» про захист прав споживача шляхом розірвання договору та стягнення коштів, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа компаній Поїхали з нами», Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр відпочинку та туризму «Майамі»

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Д.О. Покопцева