Житомирський апеляційний суд
Справа №272/435/23 Головуючий у 1-й інст. Зайченко Є.О.
Категорія 23 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

18 лютого 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Павицької Т.М.,

з участю секретаря

судового засідання Смоляра А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі 272/435/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агро-Інвест» до ОСОБА_1 , третя особа державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Русецький Ігор Васильович, про скасування рішення про державну реєстрацію речових прав,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агро-Інвест» (далі Товариство, ТОВ «Житомир-Агро-Інвест», позивач) звернулося з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень від 01 липня 2022 року, індексний номер рішення: 64048016, прийняте державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Житомирської міської ради Русецьким Ігорем Васильовичем .

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, де просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а також вирішити питання судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 06 лютого 2025 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир-Агро-Інвест» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 14 жовтня 2024 року - без змін.

08 лютого 2025 року надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн із долученням копій документів, які вже знаходяться у матеріалах справи, так як були надані під час розгляду справи місцевим судом.

12 лютого 2025 року надійшло клопотання від представника ТОВ «Житомир-Агро-Інвест» - адвоката Служавого В.В., де останній просить заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду у звязку із не наданням доказів понесення таких витрат до закінчення судових дебатів. У випадку її задоволення, представник просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

14 лютого 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд питання щодо ухвалення додаткового рішення без його участі.

Крім того, відповідач зазначав, що ним була подана заява про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення із позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Також йому надавалася правнича допомога в апеляційній інстанції, але акт про надання таких послуг на суму 5 000 грн не був поданий до апеляційного суду. Тому просить врахувати наданий акт та в загальному стягнути із позивача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (частина 2 статті 372 ЦПК України).

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу слід залишити без розгляду з огляду на наступне.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви ( частини 3, 4 статті 270 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина 3 статті 133 ЦПК України).

Частина 2 статті 141 ЦПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Аналізуючи зазначену норму процесуального права, слід дійти висновку про те, що для відшкодування витрат на правничу допомогу, заявником має бути вчинено дві обов`язкові дії, а саме, до закінчення судових дебатів зробити заяву про відшкодування судових витрат, а в подальшому, надати докази понесених витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, якщо такі докази не було подано під час розгляду справ.

Згідно абзацу 3 частини 8 статті 141 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що 18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подав до районного суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу та долучив копії документів, які підтверджують такі витрати( том 2 а.с. 100-101).

Судове рішення по даній заяві відсутнє, тому його розгляд апеляційним судом є неможливим, оскільки пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат у розмірі 5 000 грн на правничу допомогу, надану відповідачу в апеляційному суді, колегія суддів зазначає наступне.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалами Житомирського апеляційного суду від 17 грудня відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 06 лютого 2025 року на 11 год 00 хв із повідомленням сторін (том 2 а.с.159-160).

23 грудня 2024 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_1 , в якій останній просив розглянути справу у його відсутності (том 2 а.с. 168).

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу Товариства без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін. Також зазначав, що у зв`язку із поданням відзиву він поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн (том 2 а.с.175-177).

06 лютого 2025 року сторони в судове засідання не з`явилися та фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що підтверджується довідкою складеною секретарем судового засідання, тому колегією суддів було ухвалено рішення без участі сторін (том 2 а.с.196).

Згідно довідки про доставку електронного документу, «Постанову» від 06.02.2025 по справі № 272/435/23 (суддя Борисюк Р.М.), було надіслано одержувачу ОСОБА_1 до його електронного кабінету 08.02.2025 09:00:29( том 2 а.с. 201).

08 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення із позивача на його користь витрат, понесених у місцевому суді, і долучив до заяви ідентичні копії документів, які подавалися разом із його заявою до суду першої інстанції.

Також встановлено, що 14 лютого 2025 року відповідач подав заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, до якої долучив відповідні докази.

Колегія суддів наголошує на тому, що про подання доказів, які підтверджують надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції протягом встановленого законом строку після ухвалення апеляційним судом рішення, відповідач не зазначав, лише у відзиві він повідомляв, що має намір понести витрати у розмірі 5000 грн.

Отже, до ухвалення рішення апеляційної інстанції відповідач не подав докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, як і не зробив заяву про те, що такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як це передбачено вимогами частини 8 статті 141 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 141, 246, 260-261, 270, 367, 368, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяви ОСОБА_1 про стягнення судових витрат по справі № 272/435/23 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий Судді