Дата документу 12.02.2025 Справа № 333/8259/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/8259/24 Пр. № 22-ц/807/354/25Головуючий у 1-й інстанції: Піх Ю.Р. Повна ухвала складена: 18.12.2024 року. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Онищенка Е.А., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2024 року про відмову у задоволенні заяви боржника про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищезазначеною заявою (а.с.1-2), в якій просила видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх доходів (заробітку) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

В автоматизованому порядку визначено суддю суду першої інстанції Піх Ю.Р.(а.с.14).

Комунарським районним судом м. Запоріжжя 23.09.2024 року вищезазначеною заявою стягувача ОСОБА_3 видано судовий наказ у цій справі ЄУН №333/8259/24 (а.с.16), яким стягнуто з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь стягувача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення старшою дитиною, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття. Аліменти стягувати, починаючи з 20.09.2024 року до 19.05.2028 року. Судовий наказ в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. А також стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 302,80 грн.

11.10.2024 року боржник ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Коломоєць І.В. звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2024 року у справі №333/8259/24 (а.с.22-24), в якій просив переглянути вищезазначений судовий наказ за нововиявленими обставинами, скасувати останній, відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 у видачі судового наказу про стягнення аліментів, судові витрати покласти на стягувача.

В обґрунтування своєї заяви сторона боржника зазначала, що право вимоги на стягнення аліментів є підтверджене місце проживання дітей зі стягувачем, яке в матеріалах справи відсутнє. До заяви стягувача додані довідки про присвоєння персонального номеру в Чорногорії, в яких відсутнє підтвердження проживання дітей з матір`ю, взагалі відсутня адреса їх проживання. З зазначених довідок вбачається присвоєння номерів та про те, що батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_7 мають статус іноземців під тимчасовим захистом. Крім того, в провадженні Запорізького районного суду Запорізької області розглядається цивільна справа № 333/1062/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 . Діти фактично зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 та витрати по утриманню дітей несе ОСОБА_1 , про що свідчать довідки, долучені до заяви, тому вважав, що заява ОСОБА_3 про видачу судового про стягнення аліментів на утримання дітей є передчасною та такою що підлягає скасуванню у зв`язку з вищевикладеними обставинами, які раніше не могли бути доступні суду, однак вони могли призвести до іншого результату судового розгляду. Стягувачем не надано доказів, що діти мешкають з нею.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.30)провадження за нововиявленими обставинами у цій справі відкрито. Ухвалою суду першої інстанції (а.с.39) витребувано інформацію з Головного Центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про те, чи перетинали кордон України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На виконання вказаної ухвали суду першої інстанції була надана відповідь (а.с. 44, 46).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2024 року (а.с.68-70) в задоволенні заяви боржника ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Коломоєць І.В. про перегляд за нововиявленими обставинами вищезазначеного судового наказу суду першої інстанції від 23 вересня 2024 року (а.с.16) у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.74-78) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 у видачі судового наказу про стягнення аліментів, судові витрати покласти на стягувача ОСОБА_3 .

В автоматизованому порядку 17.12.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Подліянову Г.С. (а.с.97). Ухвалою апеляційного суду від 18.12.2024 року (а.с.98) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 25.12.2024 року (а.с.101). В автоматизованому порядку 26.12.2024 року суддею Онищенко Е.А. у цій справі замінено суддю Кочеткову І.В. у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (а.с.102-103). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 26.12.2024 року (а.с.104), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.105), приймаючи до уваги відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідний штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі.

Стягувач ОСОБА_3 , яка приймає участь у цій справі через представника адвоката Рябчинського А.А. (довідка про доставку електронного документу копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у цій справі 27.12.2024 року - а.с.108), не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу сторони боржника у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату час та місце розгляду цієї справи, у тому числі боржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_3 через своїх представників адвокатів Коломоєць І.В. (а.с.114) та Рябчинського А.А. (а.с.115), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, сторони не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371- 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом за відсутності сторін за присутності їх представників - адвокатів Коломоєць І.В. (боржника ОСОБА_1 ) та ОСОБА_8 (стягувача ОСОБА_3 ).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, які у тому числі на запитання апеляційного суду визнали, що через війну в Україні сторони та їх неповнолітні діти мешкають на теперішній час у Туреччині (а.с.49-50), до цього мешкали у Чорногорії (ст. 82 ч. 1 ЦПК України, починаючи з 07.06.2024 року вони мали статус іноземця під тимчасовим захистом в Чорногорії - а.с.8-9)), хоча за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання боржника - батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 неповнолітні діти ОСОБА_9 , 2014 р.н., (а.с. 26) та ОСОБА_10 , 2010 р.н., (а.с. 26 зворот) дійсно лишились зареєстрованими з 11.07.2018 року, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … ухвали, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами статті 35 і глави 9розділу III цього Кодексу з особливостями, зазначеними у статті 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вищезазначеної заяви сторони боржника про перегляд за нововиявленими обставинами вищезазначеного судового наказу у цій справі, керувався ст.ст. 13, 161, 170, 423, 424, 429 ЦПК Українита виходив із недоведеності боржником наявності у цій справі нововиявлених обставин, які б могли бути підставою для скасування вищезазначеного судового наказу суду першої інстанції у цій справі про стягнення з боржника на користь стягувача аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена із додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Оскільки, судом першої інстанції було встановлено, що 20.09.2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу (заробітку) платника аліментів (а.с.1).

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результати розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу (ст. 160 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статі 161 цього Кодексу (ч. 1 ст. 170 ЦПК України).

За змістом положень ч. 7 та ч. 8 статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

З аналізу вищенаведеної норми закону вбачається, що суд видає наказ про стягнення аліментів в частці від доходу платника аліментів лише за умови що така вимога не пов`язана з оспорюванням батьківства та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, законодавець чітко визначив, які обставини виключають видачу судового наказу про стягнення аліментів у частці від доходу платника аліментів.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (ч. 4 ст. 423 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту вищезазначеної заяви сторони боржника про перегляд за нововиявленими обставинами вищезазначеного судового наказу у цій справі, вона не мотивована обставинами, які відповідно до вимог закону виключають підстави для видачі судового наказу про стягнення аліментів у частці від доходу. Зокрема в заяві відсутні посилання на те, що вимога ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення аліментів пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, а лише зазначено, що в Запорізькому районному суді Запорізької області є справа ЄУН 333/1062/24 з приводу стягнення аліментів та встановлення місця проживання лише однієї дитини ОСОБА_10 , 2010 р.н., з батьком, в якій провадження дійсно було відкрито (ухвала, копія а.с. 27, копія позову боржника в іншій вищезазначеній справі вперше була додана до вищезазначеної апеляційної скарги сторони боржника а.с. 80-86 та може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляді законності та обґрунтованості ухвали суджу першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги сторони боржника), проте, рішення в якій не прийнято судом досі (ст. 82 ч.1 ЦПК України обставини, визнані учасниками цієї справи в суді, не підлягають доказуванню у цій справі).

В судовому засіданні у суді першої інстанції також було встановлено, що в Запорізькому районному суді Запорізької області також перебуває на розгляді справа про оспорювання батьківства та припинення стягнення аліментів, в якій рішення суду також ще не прийнято (ст. 82 ч. 1 ЦПК України).

На підставі аналізу наведених обставин та положень закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що суд у цій справі обґрунтовано видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку.

Згідно із п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку у цій справі про те, що обставини, на які посилалась сторона боржника у своїй вищезазначеній заяві, як на нововиявлені обставини, не є такими, оскільки зазначені позови подані до суду вже після винесення судового наказу, та є на даний час не вирішеними.

Для визначених у ч. ч. 1, 2 ст. 423 ЦПК України, нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно з положеннями п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами», судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

П. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» встановлено, що скасування судового рішення (п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

Аналізуючи викладене, суд першої інстанції правильно зазначав, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (наприклад, рішення іншого суду в іншій справі про визначення місця проживання дітей (дитини) із батьком чи анулювання запису про боржника, як батька, в актових записах про народження вищезазначених дітей, які набрали законної сили та були чинними саме на час видачі вищезазначеного судового наказу судом у цій справі 23.09.2024 року).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови від 21.02.1981 року «Про перегляд судами у зв`язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал, постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» роз`яснив, що як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували під час постановлення рішення, ухвали, постанови, але про них не знали і не міг знати заявник і суд. Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені при виконанні судом вимог ЦПК.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд першої інстанції повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Зазначена права позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року № 263/2998/19.

Суд першої інстанції у цій справі правильно вважав, що зазначені заявником обставини не є істотними і не впливають на висновки суду, а надані заявником докази за своєю суттю не є доказами, якими підтверджуються нововиявлені обставини, зазначене не є нововиявленими обставинами та підставою для скасування судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Крім того, визначений в судовому наказі розмір аліментів на утримання дітей, відповідає вимогам закону.

Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинна відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, цивільному процесуальному закону та має бути збалансована з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

Інші доводи, які б могли вплинути на скасування судом за нововиявленими обставинами судового наказу від 23.09.2024 року, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя у даній справі, заявником не наведено, та судом першої інстанції правильне не було встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 429 ЦПК України).

Крім того, суд, ухвалюючи рішення (судовий наказ) про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та розглядаючи дану заяву про перегляд цього рішення за нововиявленими обставинами в першу чергу керується інтересами дитини, яка має право на належне утримання та догляд зі сторони обох батьків.

Доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 дублюють доводи його вищезазначеної заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами у цій справі (а.с.22-24) у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію боржника, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони боржника. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, не можуть бути доказами, передбаченими ст. 367 ч. 3 ЦПК України надані стороною боржника повторно у цій справі вже апеляційному суду витяги з реєстру територіальної громади відносно зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання дітей в України з 2018 року (а.с. 87-88,92-93), яке не співпадає з фактичним місцем проживанням дітей під час війни в Україні у 2024 році, що визнають учасники цієї справи у цій справі (ст. 82 ч. 1 ЦПК України), та які вже були надані стороною боржника суду першої інстанції у цій справі до його вищезазначеної заяви (а.с. 26-26 зворот, 27), та яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення питання по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, ухвала суду першої інстанції у цій справі є законною та обґрунтованою, постановленою з додержанням вимог ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі, або ж її зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови боржнику у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова апеляційним судом складена 13.02.2025 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Онищенко Е.А.Подліянова Г.С.