Провадження № 22-ц/801/326/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 рокуСправа № 127/12560/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Матківської М. В.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця»,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «Вінницяобленерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Венгрин О. О. в м. Вінниці, дата складення повного рішення 25 листопада 2024 року, -

встановив:

В квітні 2024 року ТОВ «Енера Вінниця» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

Позов мотивований тим, що відповідачу ОСОБА_1 надаються послуги з постачання електричної енергії за адресою: с. Лани Вінницького району (раніше Тиврівський район) Вінницької області, земельна ділянка, кадастровий номер 0268. У зв`язку з реформою у сфері енергетики, всі діючі станом на 31.12.2018 побутові споживачі за регульованим тарифом, які продовжили споживання електричної енергії після 01.01.2019, приєднались до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Договір вважається укладеним з дати відкриття особового рахунку за об`єктом споживання. Фактичне споживання електричної енергії, часткові оплати рахунків та заява споживача на укладення договору про постачання свідчать про приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 155004778 від 01.07.2022, особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка кадастровий номер 0268. Розрахунки між споживачами та електропостачальником здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку АТ «Вінницяобленерго». За період з 01.07.2022 по 31.12.2023 відповідач ОСОБА_1 надані послуги не оплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 30 520,56 грн, яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 , а також стягнути з нього судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Енера Вінниця» заборгованість за спожиту електричну енергію за період 01.07.2022 по 31.12.2023 в розмірі 30 520 (тридцять тисяч п`ятсот двадцять) грн 56 к., а також 2 422,40 грн судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність договірних відносин з постачання електричної енергії між ТОВ «Енера Вінниця» і ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_1 належним чином не оплачував вартість послуг з електропостачання (в тому числі технологічні втрати електричної енергії), є власником трансформаторної підстанції № 889 з трансформатором 630 кВА, тому права позивача підлягають захисту.

Не погодившись з прийнятим рішенням, 18 грудня 2024 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що ОСОБА_1 дійсно є власником трансформаторної підстанції КТП-630-10/0,4 (ТП-889), розташованої в с. Лани, котеджне містечко Вінницького району Вінницької області, приєднана потужність 579,6 кВт. Проте окрім нього до даної підстанції приєднано ще сім абонентів, з якими позивачем укладено відповідні договори, а тому трансформаторна підстанція використовується для забезпечення електричною енергією субспоживачів. ТОВ «Енера Вінниця» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію, а точніше за технологічні втрати в трансформаторі за період 01 липня 2022 року по 31 грудня 2023 року, що вбачається з додатків до рахунку. Проте суд першої інстанції, обґрунтовуючи оскаржуване рішення, керувався загальними нормами Кодексу комерційного обліку електричної енергії, зокрема п. 5.1.6., яким визначено, що у разі розміщення вузла обліку не на комерційній межі фактичні обсяги електричної енергії в ТКО мають визначатися на основі результату вимірювання електричних мереж між точкою вимірювання та ТКО, що визначаються відповідно до методичних рекомендацій, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі та взаємоузгоджених алгоритмів формування даних комерційного обліку, тобто суд робить висновок, що втрати електричної енергії відносяться до фактичного обсягу електричної енергії в точці комерційного обліку, проте цей пункт не стосується спірних правовідносин, оскільки в ОСОБА_1 вузол обліку розташований на комерційній межі і між ним та точкою ТКО не існує елементів електричних мереж. В матеріалах справи наявні відповідні докази (договори, додатки) з яких це чітко вбачається, однак суд першої інстанції не взяв їх до уваги або невірно тлумачив. При цьому суд першої інстанції не взяв до уваги та не застосував вимоги п. 5.9.9 Кодексу, який визначає, що технологічні втрати електричної енергії в технологічних мережах розподіляються між власником технологічних електричних мереж та оператором системи пропорційно обсягам відбору (споживання) та передачі/розподілу електричної енергії, а тому ОСОБА_1 зобов`язаний оплачувати втрати холостого ходу пропорційно спожитого ним об`єму електричної енергії, а решту пропорційно споживанню повинні сплачуватися іншими споживачами. Він неодноразово просив ТОВ «Енера Вінниця» врегулювати це питання, проте позивач до сьогодні цього не зробив.

30 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» ТОВ «Енера Вінниця» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Основними доводами відзиву є те, що ОСОБА_1 в апеляційній скарзі по-своєму трактує пункт 5.9.9. Кодексу комерційного обліку. Оскільки відповідач є власником технологічних електричних мереж (трансформаторної підстанції), про які йдеться у пункті 5.9.9.Кодексу комерційного обліку електроенергії, саме ОСОБА_1 має сплачувати технологічні втрати електричної енергії. Він як сторона Договору, зобов`язаний оплачувати вартість спожитої електричної енергії за Договором, зокрема технологічні втрати електричної енергії в технологічних мережах, власником яких він є, що узгоджується з до п. 5.1.6. та п. 5.9.9. Кодексу комерційного обліку: за точкою комерційного обліку, яка знаходиться за адресою: Вінницький район, с. Лани, земельна ділянка кадастровий номер б. 0268 (ІЕС-код точки обліку 62Z987).

Відзив від АТ «Вінницяобленерго» до суду не надходив.

15 січня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав на адресу Вінницького апеляційного суду новий доказ, а саме лист-відповідь НКРЕКП від 12 грудня 2024 року, та зазначив, що він стосується предмету спору та підтверджує правильність його доводів, зазначений доказ не міг бути поданий одночасно з апеляційною скаргою, оскільки отриманий ним лише 06 січня 2025 року.

Вирішуючи питання прийняття цього доказу, апеляційний суд зазначає наступне: відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України). Лист-відповідь НКРЕП, яку надіслав відповідач на адресу апеляційного суду та просить її врахувати, був наданий на звернення ОСОБА_1 від 21.11.2024 року, тобто після ухваленням у справі рішення судом першої інстанції.

Відтак з огляду на те, що такий доказ не надавався до суду першої інстанції, не існував на момент ухвалення судом рішення, апеляційний суд не бере до уваги лист-відповідь НКРЕКП від 12 грудня 2024 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 січня 2025 року постановлено провести розгляд справи в загальному провадженні та витребувано від третьої особи Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 30.06.2022 № 155004778 та Додатків до нього, укладений між споживачем ОСОБА_1 (ЕІС-код 62Z987) та АТ «Вінницяобленерго». В судовому засіданні апеляційного суду сторони не заперечували проти приєднання такого доказу до справи: представник відповідача Бородін Д. О. зазначив, що примірник цього договору з додатками в нього є, так як його довіритель є стороною цього договору, представник позивача ОСОБА_2 ознайомився з ним під час оголошеної за його заявою перерви.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача Бородін Д. О. підтримав викладене в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Представник позивача ОСОБА_2 заперечив проти доводів апеляційної скарги, підтримав викладене у відзиві. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору АТ «Вінницяобленерго» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам.

По справі встановлено наступне:

- 01 липня 2022 року між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 155004778 (надалі- Договір постачання) (а. с. 5-7) (надалі Договір),

- в цей же день ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання (Додаток № 1 до Договору) (а.с. 8), та Комерційну пропозицію (Додаток 3 до Договору) (а.с. 9);

- 30.06.2022 року ОСОБА_1 підписав заяву-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії від 30.06.2022 № 155004778, оператор системи розподілу АТ «Вінницяобленерго» (надалі Договір розподілу) (а. с. 139);

- 30.06.2022 року АТ «Вінницяобленерго» та Споживачем ОСОБА_1 підписано Паспорт точки (точок) розподілу електричної енергії (а.с.140) та Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії, включаючи субспоживачів, в якому заначено лічильник та зафіксовано покази лічильника (а.с. 141),

- на ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на КТП-630-10/0,4 (ТП-889) за адресою: с. Лани Вінницького району (раніше Тиврівський район) Вінницької області, земельна ділянка, кадастровий номер 0268 (а.с. 10);

- ОСОБА_1 є власником трансформаторної підстанції № 889 з трансформатором 630 кВА, розташованої в с. Лани Вінницького району (раніше Тиврівський район) Вінницької області для живлення котеджного містечка на підставі договору дарування № ТП/22 від 05 вересня 2022 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а. с. 93);

- з інформації АТ «Вінницяобленерго» № 06.78-12767 від 30.07.2024, до належної ОСОБА_1 трансформаторної підстанції КТП-630-10/0,4 ТП-889, розташованої в с. Лани (котеджне містечко) Вінницького району Вінницької області приєднано 11 абонентів (споживачів) (а. с. 102-103);

- ОСОБА_1 належним чином не виконував зобов`язання з оплати послуг з постачання електричної енергії, внаслідок чого за період з 01.07.2022 по 31.12.2023 утворилась заборгованість в розмірі 30 520,56 грн., на підтвердження чого позивач надав письмові докази:

?довідку про споживання за період з липня 2022 по березень 2024 (а.с. 10 зворот 11), сальдовими оборотами по споживачу № 155004778 за 2022 і 2023 роки, в тому числі втрати в трансформаторі (а. с. 12-13),

?довідку про обсяг розподіленої електричної енергії споживачу за особовим рахунком № НОМЕР_1 ( ОСОБА_1 ) за період з липня 2022 по грудень 2023 (а.с. 23),

?рахунки за спожиту електричну енергію № 68084181 від 08.02.2023, №69309142 від 07.03.2023, №70864785 від 07.04.2023, №72422682 від 07.05.2023, №73560010 від 07.06.2023, №75163436 від 06.07.2023, №76798370 від 06.08.2023, №78369753 від 07.09.2023, №79784458 від 07.10.2023, №81223940 від 06.11.2023, №82509136 від 07.12.2023, №84418454 від 07.01.2024, №85940745 від 08.02.2024 (а.с. 47-59),

?довідку про обсяг розподіленої електричної енергії споживачів трансформаторної підстанції ОСОБА_1 КТП-889 за період з 01.07.2022 по 31.12.2023 (а.с. 104),

?відомості використання активної електроенергії та втрат активної електроенергії в трансформаторах щодо споживача ОСОБА_1 (а.с. 105-122),

?-довідку про обсяг розподіленої електричної енергії споживача з особовим рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_1 КТП-889 за період з 01.07.2022 по 31.12.2023 (а.с. 123),

?довідку про обсяг розподіленої електричної енергії споживачу за особовим рахунком № НОМЕР_1 ОСОБА_1 за період з липня 2022 по грудень 2023 (а.с. 136).

- ТОВ «Енера Вінниця» зверталося із заявою про видачу судового наказу та судовим наказом від 02 лютого 2023 (справа №127/2341/23) стягнуто з ОСОБА_1 на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання ТОВ «Енера Вінниця» ( НОМЕР_2 у ПАТ АБ «Укргазбанк») заборгованість за спожиту електроенергію за період з 01.06.2022 по 31.12.2022 включно у розмірі 10 530,24 грн та сплачений судовий збір у розмірі 268,40 грн на поточний рахунок ТОВ «Енера Вінниця» (в ФВОУ АТ «Ощадбанк» НОМЕР_3 ) (а. с. 38), який був скасований Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 березня 2023 року за заявою ОСОБА_1 (а.с.39).

Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію та втрати електричної енергії у трансформаторі

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

У справі що розглядається спірні правовідносини між сторонами регулюються ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» та іншими нормативно-правовими актами, зокрема Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, Кодексом комерційного обліку електричної енергії (надалі Кодекс КОЕК).

Відповідно до п.п. 67, 84, 93 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачальник універсальної послуги - це визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги; універсальна послуга - це постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам, що гарантує їхні права бути забезпеченими електричною енергією визначеної якості на умовах, визначених відповідно до цього Закону, на всій території України; споживач - це фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Пунктом 7 «Правил роздрібного ринку електричної енергії», що затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

ТОВ «Енера Вінниця» здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам відповідно до отриманої ліцензії (постанова НКРЕКП від 14.06.2018 № 429), починаючи з 01.01.2019.

Оператором системи розподілу електричної енергії є АТ «Вінницяобленерго».

Згідно п. 5.1.6 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №311 від 14.03.2018, у разі розміщення вузла обліку не на комерційній межі фактичні обсяги електричної енергії в точці комерційного обліку мають визначатися на основі результату вимірювання електричної енергії в точці вимірювання з урахуванням втрат електричної енергії в елементах електричних мереж між точкою вимірювання та точкою комерційного обліку, що визначаються відповідно до методичних рекомендацій, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, та взаємоузгоджених алгоритмів формування даних комерційного обліку.

Отже, суд першої інстанції правильно виснував, що втрати електричної енергії відносяться до фактичного обсягу електричної енергії в точці комерційного обліку.

Згідно п. 5.9.9 Кодексу комерційного обліку електричної енергії технологічні втрати електричної енергії в технологічних мережах розподіляються між власником технологічних електричних мереж та оператором системи пропорційно обсягам відбору (споживання) та передачі/розподілу електричної енергії.

Відповідно до п. 5.1 Методичних рекомендацій визначення технологічних витрат електричної енергії в трансформаторах і лініях електропередавання, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 21.06.2013 № 399, втрати електричної енергії в електричній мережі (елементах електричної мережі) визначаються за результатами вимірювань як різниця обсягів електричної енергії, обчислених за одночасно знятими показами лічильників, встановлених на вході і виході електричної мережі (елементів електричної мережі). У разі технічної неможливості або економічної недоцільності вимірювання втрат, їх (втрати) визначають розрахунковим шляхом відповідно до цих Методичних рекомендацій як суму втрат в окремих елементах електричної мережі. Розрахунок втрат проводиться для схеми нормального режиму.

В справі що розглядається відповідач ОСОБА_1 не заперечує факту споживання електричної енергії, проте заперечує те, що він як власник трансформатора зобов`язаний сплачувати технологічні втрати електричної енергії у трансформаторі, так як до трансформатора окрім нього підключено ще кілька фізичних осіб та юридична особа, тому вважає, що такі втрати повинні розподілитися між усіма споживачами пропорційно до обсягів спожитої електричної енергії.

Як встановлено у справі, ОСОБА_1 є власником трансформаторної підстанції № 889 з трансформатором 630кВА, що розташована в с. Лани Вінницького (колишнього Тиврівського) району Вінницької області (а.с.93) та споживачем послуг ТОВ «ЕНЕРА Вінниця» з постачання електричної енергії (Договір від 01.07.2022 року № 155004778 на а.с.5 9), а також має договірні відносини з оператором системи розподілу (передачі) електричної енергії АТ «Вінницяобленерго», про що свідчить заява-приєднання (а.с.197).

Як вбачається з Додатку 6 до Договору приєднання (а. с.198 на звороті), «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін № 1», межею експлуатаційної відповідальності оператора системи АТ «Вінницяобленерго» є місце кріплення кабелю живлення до відгалужуючих затискачів на опорі № 148 ПЛ-10кВ ПС-110/35/10 «Південна», за технічний стан і обслуговування якої він несе відповідальність (пункти 3,4), натомість Споживач ОСОБА_1 несе відповідальність за кабель від опори до трансформаторної підстанції, сам трансформатор вимірювання струму, лічильник Smart та інше електрообладнання після межі експлуатаційної відповідальності (пункт 6), точка розподілу електричної енергії споживачу встановлюється в місці кріплення кабелю живлення до відгалужуючих затискачів на опорі 48 ПЛ-10кВ ПС-110/35/10 «Південна» (пункт 11).

В Додатку 7 до Договру приєднання міститься схема під`єднання від опори ПЛ-10кВ ПС-110/35/10 «Південна» до трансформаторної підстанції і від неї до інших споживачів (а. с.199).

В Додатку № 8 до Договору розподілу (а.с.199 на звороті- 200) закріплено Порядок розрахунку втрат електричної енергії в мережах Споживача, в якому сторонами погоджено формули для розрахунку (пункт 2), зазначено трансформатор та перелік ліній електропередавання, в яких проводиться розрахунок втрат електроенергії (пункти 3,4), порядок та формули розрахунку часток втрат активної (пункт 8) та реактивної (пункт 9) електричної енергії.

Отже, в справі що розглядається в Договорі розподілу чітко визначено точку розподілу електричної енергії, умови та формули нарахування втрат електроенергії в мережах споживача, підписавши Заяву-приєднання (Додаток 1, а. с. 197), відповідач погодився з умовами Договору розподілу, який є обов`язковим для виконання його сторонами(стаття 629 ЦК України).

Відповідач, не погоджуючись з нарахуваннями за втрати електричної енергії, які здійснює АТ «Вінницяобленерго», не оскаржував його дії, не вимагав усунення наявних (як він вважає) порушень.

За таких обставин, встановивши обов`язок відповідача як власника трансформаторної підстанції сплачувати втрати електричної енергії, суд першої інстанції вірно виснував, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем доведена належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає до задоволення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого судом рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 листопада 2022 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 21 лютого 2025 року.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. Ю. Береговий

М. В. Матківська