ПОСТАНОВА

Іменем України

17 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 405/1805/24

провадження № 22-ц/4809/245/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2024 року у складі головуючого судді Іванової Л. А.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов і рішення суду першої інстанції.

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.01.2014 у справі № 405/11738/13-ц 2/405/2243/13 про сплату аліментів на дитину, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня пред`явлення позовної заяви.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що від шлюбних відносин сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 21 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 березня 2014 року, стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 625 грн щомісячно, починаючи з 05.12.2013 року і до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини,проте розмір стягуваних з ОСОБА_1 аліментів на даний час не відповідає мінімально гарантованому розміру аліментів, передбаченому чинним законодавством на утримання дитини відповідного віку, тому позивачка змушена звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, який не бажає добровільно збільшити розмір аліментів, хоча має постійний дохід.

У відзиві на позов представник відповідача заперечила щодо заявлених вимог, просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 . Вказала, що відповідач ОСОБА_1 оплачує навчання повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який навчається в Одеському національному морському університеті на денній формі навчання, за контрактом, та утримує його. Позивачка не надала суду належних доказів, які б вказували на зміну матеріального стану відповідача, а так само доказів які б вказували на необхідність у збільшенні розміру аліментів, що сплачуються на утримання неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. Крім того, для зміни способу і відповідно розміру аліментів необхідною умовою є зміна матеріального або сімейного стану одного з батьків, погіршення чи поліпшення їх здоров`я (а.с.37-38).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2024 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2014 року, з твердої грошової суми в розмірі 625,00 грн, щомісячно, на частку від доходу, а саме: 1/4 частку доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відкликано виконавчий лист № 405/11738/13-ц,2/405/2243/13, виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Кіровограда, на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 625 грн щомісячно, починаючи з 05.12.2013 і до ІНФОРМАЦІЯ_8.

Здійснено розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд вказав, що відповідач є молодою, працездатною особою, а аліменти, які стягуються з відповідача на користь позивачки на утримання доньки за рішенням суду від 21.01.2014 в твердій грошовій сумі в розмірі 625 грн щомісячно, на теперішній час безумовно є недостатніми для утримання дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильченко Зоя Сергіївна, подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2024 року та ухвалення нового, про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання доньки, суд першої інстанції помилково не взяв до уваги, що позивачка не надала до суду жодного доказу поліпшення матеріального становища відповідача чи погіршення її матеріального стану з часу визначення аліментів, як це вимагає чинне законодавство.

Крім того, судом взагалі не взято до уваги, що у відповідача на утриманні перебуває син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який навчається в Одеському національному морському університеті, денна форма навчання - контракт.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано, що згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства)

Зазначена справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки відповідно до п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексації аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2008 року, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 жовтня 2013 року (справа № 405/7399/13-ц) (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Кіровоградської області, про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 345 (а.с.10).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2014 року, (справа № 405/11738/13-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11 березня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 625 грн щомісячно, починаючи з 05.12.2013 і до ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.6-8).

На виконання зазначеного рішення суду про стягнення аліментів Ленінським районним судом м. Кіровограда 04.04.2014 видано виконавчий лист № 405/11738/13-ц, 2/405/2243/13, який в подальшому пред`явлено стягувачем до виконання до органу ДВС (а.с.9).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 , 21 жовтня 2016 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а.с.11).

Відповідно до довідки Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 29.02.2024 № 19324/30.18-26/4, виданої ОСОБА_2 , на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 405/11738/13-ц від 04.04.2014, виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 625 грн щомісячно, починаючи з 05.12.2013 і до ІНФОРМАЦІЯ_8. Також зазначено, боржник ОСОБА_1 не має заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.01.2024 (а.с.15).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , яким просила змінити розмір аліментів, визначений рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21.01.2014 у справі № 405/11738/13-ц 2/405/2243/13 про сплату аліментів на дитину, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня пред`явлення позовної заяви.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є молодою, працездатною особою, має змогу сплачувати аліменти, а також те, що аліменти в розмірі 625 грн щомісячно безумовно є недостатніми для утримання дитини.

Відповідач, заперечуючи щодо оскаржуваного судового рішення, в апеляційній скарзі вказує про те, що позивач не надала до суду жодного доказу поліпшення матеріального становища відповідача чи погіршення її матеріального становища.

Апеляційний суд не погоджується з доводами відповідача з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвернція), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Частиною другою статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2024 року становить 3 196 гривні.

Разом з тим, рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 січня 2014 року, (справа № 405/11738/13-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 625 грн щомісячно, починаючи з 05.12.2013 і до ІНФОРМАЦІЯ_8.

Тобто, позивач у цій справі цілком правомірно звернулась до суду з цим позовом, оскільки аліменти у розмірі 625 грн щомісячно станом на 2024 рік є недостатніми для належного та повноцінного утримання неповнолітньої дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Розмір аліментів, що стягуються з відповідача, є меншим законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів і не забезпечує матеріальні потреби дитини відповідно до її віку з урахуванням зростання цін на товари та послуги.

Як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог, відповідач вказує, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів, оскільки він матеріально утримує повнолітнього сина ОСОБА_5 , який продовжує навчання в Одеському національному морському університеті.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відмови в позові не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження своїх заперечень і неможливості сплати аліментів у визначеному судом розмірі.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Виходячи з викладеного, судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, не порушено норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильченко Зоя Сергіївна, залишити без задоволення.

РішенняЛенінського районного суду м. Кіровограда від 13 серпня 2024 року залишити без змін

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 17.02.2025.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

О.І. Чельник