Справа №484/5649/23 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/208/25
Постанова

Іменем України

24 лютого 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Крамаренко Т.В., Лівінського І.В.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

за участю:

прокурора Цвікілевич Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Первомайської міської ради Миколаївської області на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, вступна та резолютивна частини якого ухвалені 26 лютого 2024 року о 12:25 год, повне рішення складено судом 06 березня 2024 року, під головуванням судді Панькова Д.А., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Первомайської міської ради Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що з 2016 року проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу по АДРЕСА_1 , мали спільний побут, вели спільне господарство, піклувалися один про одного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_2 з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку площею 0,0489 га, для обслуговування житлового будинку, розташовану за цією ж адресою.

03 травня 2023 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець IV черги за законом.

Постановою приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області від 16 травня 2023 року відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину, оскільки місце реєстрації спадкодавця відрізняється від місця реєстрації ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим, позивачка звернулась до суду із даним позовом, в якому посилаючись на наведені обставини, просила визнати факт її постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини однією сім`єю як жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не менше п`яти років; визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 з надвірними будівлями та спорудами та земельну ділянку площею для обслуговування вказаного житлового будинку після смерті ОСОБА_2 .

26 лютого 2024 року рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області позов ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менш як п`ять років.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а також на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування зазначеного житлового будинку, площею 0,0489 га, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції задовольняючи позов вважав, що позивачка відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2 , постійно проживала однією сім`єю разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому її вимоги є обґрунтованими та законними.

Заступник керівника Первомайської окружної прокуратури, який не брав участі у розгляді справи, захищаючи інтереси Первомайської міської ради Миколаївської області на відумерлу спадщину подав апеляційну скаргу.

Прокурор зазначає, що суд неповно дослідив обставини справи, не надав їм належної правової оцінки та дійшов помилкових висновків при вирішенні спору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що встановлюючи факт проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, суд не звернув увагу на те, що як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 перебували в шлюбі з іншими особами, тому суд дійшов помилкового висновку, що наявні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з іншим чоловіком і, як наслідок, підстави для визнання права власності на придбане майно відсутні.

Також, прокурор зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази спільного проживання однією сім`єю заявниці зі спадкодавцем, ведення ними спільного бюджету та господарства, наявність сім`ї. Довідка голови квартального комітету №56 м. Первомайськ Миколаївської області від 22 серпня 2023 року, товарний чек від 19 травня 2023 року щодо організування поховань не свідчать про існування між позивачкою та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 сімейних стосунків та не підтверджують факт їх спільного проживання.

Довідка Мигіївської сільської ради Виконавчого комітету Первомайського району Миколаївської області №299 від 23 серпня 2023 року, складена на підставі показів свідків не може бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу.

28 січня 2025 року на адресу Миколаївського апеляційного суду від представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до того, що вимоги апеляційної скарги безпідставні, рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим та просить його залишенню без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 .

Згідно відомостей, що містяться у матеріалах спадкової справи №12/2023, що заведена після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 з 1992 року був зареєстрований по АДРЕСА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області від 05 квітня 2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , через те, що не надано документи, які підтверджують право на спадкування ОСОБА_1 , як спадкоємця четвертої черги (особа, що проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідно до ст.1264 ЦК України), а також через те, що вона пропустила строк для прийняття спадщини.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 просила встановити факт постійного проживання однією сім`єю із спадкодавцем не менше пяти років, що є підставою для визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_2 з надвірними будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку, що розташована за цією ж адресою, для обслуговування житлового будинку.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із доведеності спільного проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю без реєстрації шлюбу на час відкриття спадщини не менше п`яти років однією сім`єю.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до частини першої статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Частиною другою статті 74 СК України передбачено, що на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 25 СК України жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

У постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19), від 13 травня 2024 року у справі № 727/8026/23 (провадження № 61-5139св24) визначено, що для встановлення факту спільного проживання необхідною умовою є, зокрема, неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення таких юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17, від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20, від 12 січня 2023 року у справі № 754/6012/21, від 20 лютого 2023 року у справі № 520/11160/18, від 26 жовтня 2023 року у справі № 522/10701/20 (провадження № 61-9778св23).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Згідно витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про щлюб, станом на 18 лютого 2025 року, зареєстровано актовий запис про шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 № 9 від 25 травня 1985 року.

Як видно із інформації Первомайського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 03 липня 2024 року, за наявним архівним фондом обліковується актовий запис про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_4 № 9 складений 25 травня 1985 року виконавчим комітетом Софіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Відомостей про те, що зареєстрований ОСОБА_1 в передбаченому законом порядку шлюб було розірвано, матеріали справи не містять.

З 22 листопада 2014 року ОСОБА_2 також перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , що, зокрема, підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, з якого видно, що станом на 09 травня 2024 року, зареєстрований актовий запис про шлюб між вказаними особами № 507 від 22 листопада 2014 року (т.1.а.с.187)

Шлюб ОСОБА_2 було припинено внаслідок смерті останнього, тобто 17 травня 2022 року (частина перша статті 104 СК України).

Таким чином, перебування ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, а також ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, свідчить про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та встановлення у заявлений позивачкою період факту проживання останньої однією сім`єю з ОСОБА_2 як дружини і чоловіка.

За такого, вимога про встановлення у цій справі зазначеного факту суперечить положенням статті 25 СК України, а тому є незаконною.

Відтак, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Оскільки позовні вимоги про визнання ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом є похідними від вимоги про встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у задоволенні позовних вимог щодо набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України слід відмовити.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції належним чином не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не перевірив обставини встановлення яких необхідно для правильного вирішення справи, та залишив поза увагою, що перебування особи у зареєстрованому шлюбі виключає можливість визнання факту її проживання з іншою особою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також визнання майна спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

З огляду на наведені обставини доводи прокурора про недоведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 із спадкодавцем протягом п`яти років на час відкриття спадщини не мають правового значення.

За такого, оскаржуване судове рішення відповідно до п.п.1,4 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 в позові.

У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню, то понесені у справі судові витрати зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції та касаційної інстанції у загальному розмірі 5 519 грн 12 коп підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Миколаївської обласної прокуратури.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Первомайської окружної прокуратури задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Миколаївської обласної прокуратури 5 519 грн 12 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді :

___________________

Повне судове рішення складено 25.02.2025 р.