ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м.Суми

Справа №583/5882/23

Номер провадження 22-ц/816/340/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» - адвоката Крюкової Марини Володимирівни

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2023 року, у складі судді Яценко Н.Г., ухвалене у м. Охтирка

в с т а н о в и в :

22 листопада 2023 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 40190,45 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12 травня 2021 року між ОСОБА_2 та ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено електронний договір позики № 236144, за умовами якого надано кредит у сумі 12000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , строк кредитування 30 днів, дата повернення кредиту 11 червня 2021 року, зі сплатою відсотків 1,99% в день. У визначений договором строк відповідачка кошти не повернула, відсотки за користування позикою не сплатила.

10 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу № 10-09/2021, а 01 листопада 2023 року договір факторингу № 01-11/23-Ф укладено між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», відповідно до умов яких до позивача перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_3 за кредитним договором № 2306144 від 12 травня 2021 року в розмірі 37104 грн, що складається з тіла кредиту 12000 грн, процентів за користування кредитом 19104,00 грн, суми процентів за прострочену позику 6000 грн, які позивач просив стягнути з відповідача, а також інфляційні втрати за період з червня 2021 року по 23 лютого 2022 року 2305,74 грн, 3% річних за період з 12 червня 2021 року по 23 лютого 2022 року 780,71 грн, судовий збір 2147,20 грн та витрати на правничу допомогу 10000 грн.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_3 5000 грн судових витрат за надання правової допомоги.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції представником ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» - адвокатом Крюковою М.В. подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» у повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача, а також стягнути з ОСОБА_3 8000 грн витрат на правничу допомогу.

На спростування висновків суду про не доведення позивачем не виконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором позики без надання виписки по особовому рахунку, як доказу підтвердження факту отримання позичальником грошових коштів, вказує про укладення кредитного договору у визначений законом спосіб, який було підписано шляхом одноразового ідентифікатора, введеного власноручно відповідачем, що відповідає вимогам частин 6 та 8 ст. 11 та ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Зазначене свідчить про ознайомлення відповідачки та згоду з умовами договору, яким передбачено спосіб перерахування коштів на банківську картку, номер якої вказано відповідачкою у заяві на отримання кредиту, зазначено у кредитному договорі та підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» про перерахування коштів сервіс iPay.ua. Вказує, що первісний кредитор ТОВ «МАНІФОЮ» не є банківською установою, тому позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки клієнтів і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Наданий позивачем поденний розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом заборгованості по кредиту.

Заперечуючи проти рішення суду в частині не доведення позивачем набуття прав вимоги до відповідачки по спірному кредитному договору, посилається на доданий до позовної заяви належним чином оформлені витяг з реєстру боржників, оскільки сам реєстр боржників містить персональні дані інших осіб, розголошення яких суперечить положенням ЗУ «Про захист персональних даних». Про відступлення прав вимоги відповідачка була повідомлена на електронну пошту, зазначену у кредитному договорі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачки адвокат Яресько Т.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване, стягнути з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на користь ОСОБА_3 7000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що 25 вересня 2024 року ОСОБА_4 уклала шлюб і змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як правонаступника попереднього кредитора за кредитним договором № 2306144 від 12 травня 2021 року, мотивоване тим, що в супереч вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не доведено виконання відповідачкою зобов`язання за кредитним договором та не доведено факту відступлення грошової вимоги до ОСОБА_3 від первісного кредитора до ТОВ «Українські фінансові операції», відповідно, від ТОВ «Українські фінансові операції» до ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», оскільки до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували виникнення права вимоги у позивача по відношенню до відповідачки за стягненням заборгованості по договору позики.

Колегія суддів не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що право вимоги за договором позики №2306144 від 12 травня 2021 року, укладеним між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_3 , передано ТОВ «Українські фінансові операції» за договором факторингу № 10-09/2021 від 10 вересня 2021 року, за умовами якого до фактора перейшло право грошової вимоги до відповідача, що підтверджується Реєстром вимог. Однак, відомостей до яких саме боржників, за якими договорами, щодо якого розміру заборгованості не зазначено.

У подальшому, 01 листопада 2023 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 01-11/23-Ф, за яким відповідно до Реєстру боржників, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 37104 грн, однак зазначеного реєстру в матеріалах справи також не має.

Із викладеного вбачається, що суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не перевірив доводів та наданих сторонами доказів чим допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи 12 травня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_3 укладено договір позики № 2306144, за умовами якого товариство передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а відповідачка приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору (а.с. 12-14).

Згідно умов даного договору відповідач отримала кредит в сумі 12000,00 грн. на строк 30 днів, дата повернення кредиту 11 червня 2021 року, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,99 % в день.

Зарахування коштів у сумі 12000 грн через термінал iPay.ua на картку № НОМЕР_1 підтверджується квитанцією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за сплату №89329556 від 12 травня 2021 року (а.с. 11).

Згідно з п. 4.1. Договору позик позикодавець зобов`язаний перерахувати на вказані банківські реквізити позичальника суму позики.

Договір підписано ОСОБА_3 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором f74173.

У Паспорті позики ТОВ «МАНІФОЮ» визначено основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або не виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між товариством і позичальником (а.с. 18зв.-19).

Орієнтовна загальна вартість позики наведена у Додатку №1 до договору позики, а також у Додатку 31 до паспорту позики, який також підписано ОСОБА_3 (а.с. 15, 20).

Відповідно до п.8.1. усі електронні документи, підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором, мають таку ж юридичну силу, як власноруч підписані документи в паперовій формі та породжують права і обов`язки для сторін.

Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме акцептом в розумінні ч. 3 п. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Із викладеного вбачається, що ОСОБА_3 здійснено відповідний алгоритм дій, спрямований на укладення договору позики, виконанням яких вона підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, засвідчила, що повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі необхідні умови кредитування, відповідно до вимог чинного законодавства України.

10 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу № 10-09/2021, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання ними відповідного реєстру прав вимог (а.с. 37-40).

Згідно додатку до Договору факторингу № 10-09/2021 від 10 вересня 2021 року, що має назву Реєстр прав вимог, підписаного ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські фінансові операції» зазначено, що клієнт відступає фактору права вимоги до наступних боржників, однак, відомостей до яких саме боржників, за якими договорами, щодо якого розміру заборгованості не зазначено (а.с. 40 зв.)

Згідно акту приймання-передачі реєстру боржників від 10 вересня 2021 року до договору факторингу № 10-09/2021 від 10 вересня 2021 року, підписаного ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Українські фінансові операції», клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників у кількості 2090 на загальну суму 7013 276,12 грн (а.с. 42).

Позивачем надано Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 10-09/2021 від 10 вересня 2021 року де за №688 значиться боржник ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , договір позики №2306144 від 12 травня 2021 року, загальна заборгованість 37104 грн (а.с. 11 зв).

Про відступлення права грошової вимоги відповідачці 10 вересня 2021 року направлено відповідне повідомлення. Також повідомлено, що заборгованість за Договором позики №2306144 від 12 травня 2021 року має бути сплачена новому кредиторові ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», із зазначенням відповідних реквізитів нового кредитора (а.с. 21).

У подальшому, 01 листопада 2023 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу № 01-11/23-Ф, за умовами якого виходячи з того, що клієнт володіє, використовує та розпоряджається правами грошової вимоги до третіх осіб боржників, погашення боржниками заборгованості за якими не відбулося в строк з тих чи інших причин фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, згідно договору, а клієнт зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними в Реєстрах боржників (портфель заборгованості) (а.с. 31-36).

Відповідно до п. 2 договору під Реєстром боржників розуміється погоджений сторонами список з переліком особистих даних боржників (ім`я, прізвище, ідентифікаційний номер ) і розмір грошових зобов`язань кожного з боржників із зазначенням суми заборгованості, а також інші дані про боржника у разі їх наявності у клієнта, разом з додатками у паперовому та електронному вигляді.

Суду надано Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 01-11/23-Ф від 01 листопада 2023 року де за №7 значиться боржник ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , договір позики №2306144 від 12 травня 2021 року, загальна заборгованість 37104 грн (а.с. 21 зв).

Про відступлення права грошової вимоги на електронну адресу відповідачки 01 листопада 2023 року направлено відповідне повідомлення. Також повідомлено, що всі платежі в погашення заборгованості за Договором, необхідно здійснювати на користь нового кредитора із зазначенням відповідних реквізитів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (а.с. 43).

Позивач зазначає, що заборгованість по кредитному договору № 2306144 від 12 травня 2021 року, укладеному з ОСОБА_3 , становить 37104 грн, що складається з тіла кредиту 12000 грн, процентів за користування кредитом 19104,00 грн, суми процентів за прострочену позику 6000 грн.

Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, визначено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Доказів погашення заборгованості за договором позики, як первісному кредитору ТОВ «МАНІФОЮ», так і ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», відповідачем суду надано не було.

Також, звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що у зв`язку з простроченням виконання відповідачкою зобов`язання за договором, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, необхідно застосувати відповідальність за прострочення боржником виконання грошового зобов`язання за період з червня 2021 року по 23 лютого 2022 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, апеляційний суд виходить з того, що між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем укладено Договір позики в формі електронного договору, із застосуванням одноразового пароля-ідентифікатора. Товариство виконало взяті на себе зобов`язання за цим договором, кредитні кошти в сумі 12000 грн були перераховані на картковий рахунок відповідачки № НОМЕР_1 , проте остання своєчасно кредитного боргу, у визначений договором строк, не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість по тілу кредиту та нарахованим відсоткам на загальну суму 37104 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача, а також інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, звертаючись до суду з позовом ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» просило стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу адвоката Столітнього М.М. у розмірі 10000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду першої інстанції позивачем було надано Ордер від 08 листопада 2023 року на підставі договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року (а.с. 18).

08 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М. було підписано Звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року, відповідно до якого, адвокат надав, а клієнт прийняв наступну правову допомогу (10 год.), вартість 10000 грн:

- збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №2306144 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_2 ;

- складення позовної заяви у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №2306144 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_2 ;

- подання до Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовної заяви в інтересах клієнта (а.с. 17зв.).

Згідно з рахунком на оплату замовлення №1371/08/11 від 08 листопада 2023 року адвокатом Столітнім М.М. надано послуги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНИ» по договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року, на суму 10000 грн (а.с. 9зв.).

08 листопада 2023 року ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» було здійснено оплату послуг адвоката Столітнього М.М. у розмірі 10000,00 грн, призначення платежу: сплата за послуги з аналізу, складання та подання позовної заяви згідно р/ф №1371/08/11, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1470 (а.с. 9).

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина 3 статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Однак, враховуючи сукупність обставин цієї конкретної справи, розмір судових витрат у сумі 10000 грн, на думку колегії суддів, є не співмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим часом на надання таких послуг (підготовка позовної заяви не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, адвокат був обізнаний з позицією позивача та судовою практикою в такій категорії справ, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося), не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, а також те, що справа розглядалася у спрощеному позовному провадженні, без участі сторін,

Тому, виходячи з положень ст. 136 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 5000 грн, даний розмір відповідає обсягу наданої правничої допомоги і складності справи.

Окрім того, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» просило суд стягнути з відповідача витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 8000,00 грн, яка надавалась адвокатом Крюковою М.В. на підставі ордеру від 08 березня 2024 року, договору № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року (а.с. 158).

На підтвердження понесених позивачем в суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу представником позивача адвокатом Крюковою М.В. до апеляційної скарги було надано Звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року, відповідно до якого, адвокат надав, а клієнт прийняв наступну правову допомогу у виді складання апеляційної скарги у справі про стягнення заборгованості за кредитним договром з ОСОБА_3 , кількість годин 4, вартість 8000 грн (а.с. 136зв.).

ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» сплачено на користь адвоката Крюковою М.В. 8000,00 грн за правову експертизу документів та складання апеляційної скарги у справі №583/5882/23, що підтверджується копією платіжної інструкції № 2132 від 16 січня 2024 року (а.с. 73).

Проаналізувавши подані «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» докази понесених позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, обсяг наданої допомоги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення таких витрат на його користь з відповідача у розмірі 3000,00 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідач 25 вересня 2024 року уклала шлюб, після якого має прізвище ОСОБА_5 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» 37104 грн заборгованості за кредитним договором № 2306144 від 12 травня 2021 року, 2305 грн 74 коп. інфляційних втрат за період з червня 2021 року по 23 лютого 2022 року, 780 грн 71 коп. 3% річних за період з 12 червня 2021 року по 23 лютого 2022 року, та часткового задоволення вимог про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 5000 грн та в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.

За результатами апеляційного перегляду справи апеляційну скаргу було задоволено, рішення суду було скасовано та ухвалене нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідачки ОСОБА_6 на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2147,20 грн та апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ч. 1 ст. 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» - адвоката Крюкової Марини Володимирівни задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за кредитним договором № 2306144 від 12 травня 2021 року в розмірі 37104 гривні, інфляційні втрати за період з червня 2021 року по 23 лютого 2022 року в сумі 2305 гривень 74 копійки, 3% річних за період з 12 червня 2021 року по 23 лютого 2022 року в сумі 780 гривень 71 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» понесені позивачем витрати на правову допомогу у суді першої інстнації в сумі 50000 грн. та в суді апеляційної інстанції в розмірі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2147,20 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 11 лютого 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина