Справа № 287/365/25
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

"12" лютого 2025 р. м. Олевськ

Суддя Олевського районного суду Житомирської області Винар Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Єгоров Сергій Олександрович до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Олевське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

До Олевського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Єгоров Сергій Олександрович до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Олевське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа розподілена судді Винару Л.В.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, та містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд зауважує, що для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний особою спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним, позивачем має бути обрано спосіб захисту у відповідності до ст. 16 ЦК України, при цьому викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, встановлено, що позов підлягає залишенню без руху, оскільки не повністю відповідає вимогам ст. 175,177 ЦПК України.

Зокрема, у поданій позовній заяві:

- не вірно зазначено поштовий індекс Олевського районного суду Житомирської області (суду першої інстанції до якого подається позовна заява);

- не зазначено повного місце проживання позивача ОСОБА_1 (району, області);

- відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін по справі;

- не зазначено ціни позову (в частині вимог позову що підлягають грошовій оцінці).

Також, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач (його представник), серед іншого, просить стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Олевське лісове господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.12.2024 року до дня поновлення на роботі.

Згідно положень ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Проте, в позовній заяві не зазначено та до самої заяви не долучено доказів, на підставі яких можливо було встановити суму такого заробітку та розмір заробітної плати позивача для його обрахунку.

Суд зауважує, що середньомісячна заробітна плата, зокрема у випадку вимушеного прогулу, обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Таким чином, позивачу (його представнику) необхідно долучити довідку про розмір середньої заробітної плати за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню.

Крім того, відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем ОСОБА_1 (його представником) не сплачено судового збору при зверненні до суду посилаючись на пункт 1 частину 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Проте, згідно із пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 01 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи із 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових правовідносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі №6-1121цс16.

Отже, ОСОБА_1 звільняється від сплати судового збору за звернення до суду із вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі.

Проте, у поданій позовній заяві позивачем (його представником) заявлено також вимогу немайнового характеру, а саме: визнання незаконним та скасування наказу №326-к від 31.12.2024 року директора Філії «Олевське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про звільнення ОСОБА_1 .

Окрім того, позивач (його представник) просить стягнути моральну шкоду в сумі 24000 грн. 00 коп.

Вимога про стягнення моральної шкоди не є тотожною до вимоги про стягнення заробітної плати а тому, не може бути віднесена до категорії пільгових вимог, за подачу яких, згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не сплачується, ці вимоги є майновими вимогами.

Моральна шкода є втратою немайнового характеру, однак відшкодування моральної шкоди може відбуватися в майновій (грішми, іншим майном) або немайновій формах (публікація спростування недостовірної інформації, публікація рішення суду у засобах масової інформації, інші форми відновлення морального стану особи).

Отже, за змістом частини третьої статті 23 ЦК України позовна вимога про відшкодування моральної шкоди стає майновою вимогою, якщо вона визначена у грошовому або іншому майновому вимірі, правовим наслідком відшкодування якої є грошове або інше майнове стягнення на користь позивача (стягнення грошових коштів, витребування майна, визнання права на майно тощо).

Таким чином, вимога про відшкодування моральної шкоди у спорі щодо поновлення трудових прав, визначена у грошовому вимірі, стає майновою вимогою, отже, судовий збір за таку вимогу підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Вказана правова позиція викладена у Постанові ВС КЦС 523/4124/21 від 07.02.2022 року.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що оплаті судовим збором підлягає вимога немайнового характеру щодо визнання незаконним та скасування наказу та вимога майнового характеру про стягнення моральної шкоди.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру, ставка судового збору встановлюється в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211,20 гривень. За подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає не менше 1211,20 гривень та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 гривень за вимогу немайнового характеру про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, а також сплатити, у визначеному законом розмірі, суму судового збору за вимогу майнового характеру про стягнення моральної шкоди у розмірі 1211,20 гривень.

Суд звертає увагу, що недотримання вищевказаних вимог є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Таким чином, позивачу (його представнику) слід виправити зазначені недоліки позовної заяви.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 ЦПК України позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Додатково суд роз`яснює, відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України у випадку повернення позовної заяви позивачу це не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Єгоров Сергій Олександрович до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі Філії «Олевське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без руху.

Надати позивачу (його представнику) строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, роз`яснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу (його представнику).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.В. Винар