УХВАЛА

14 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 947/18075/24

провадження № 61-17427ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду

Луспеника Дмитра Дмитровича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поліщук Галини Петрівни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Павлик Наталії Миколаївни про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, витребування заповіту та номеру спадкової справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним вище позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, витребування заповіту та номеру спадкової справи.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржила її

в апеляційному порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків,

а саме запропоновано сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн за оскарження ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 09 липня

2024 року визнано неподаною та повернуто заявникові.

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду

із касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року у вказаній справі.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судувід 26 листопада 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявникові (провадження № 61-15760ск24).

21 грудня 2024 року ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, повторно звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року, в якій просить оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 січня

2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху. Запропоновано заявникові: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в якій навести підстави для його поновлення, надавши відповідні докази; надати докази сплати судового збору; надіслати касаційної інстанції уточнену редакцію касаційної скарги та її копію для усіх учасників справи, зазначивши обов`язкові підстави касаційного та вказати усіх осіб, які беруть участь у справ, а також уточнити прохальну частину касаційної скарги з урахуванням

статті 409 ЦПК України, надати копії уточненої касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали суду, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У січні 2025 року на офіційну електронну адресу Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. від участі

у розгляді справи.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 січня

2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді повернуто заявникові без розгляду.

14 лютого 2025 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку, повторно звернулася до Верховного Суду із заявою про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. від участі у розгляді справи.

На обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що, залишаючи її касаційну скаргу без руху, суддя помилково не взяв до уваги, що вона звільнена від обов`язку сплати судового збору, оскільки відповідачами порушені її права як споживача нотаріальної послуги.

Крім того, зазначає, що засобами поштового зв`язку отримала копію ухвали Верховного Суду від 06 січня 2025 року про залишення її касаційної скарги без руху, яка завірена не належним чином. Зазначає, що на кожній сторінці як копії ухвали Верховного Суду, так і супровідного листа Верховного Суду відсутні штрих-коди та печатки канцелярії суду, а також підпис судді, що свідчить про неналежне оформлення копії судового рішення.

З огляду на вказане, ОСОБА_1 вважає, що суддя Луспеник Д. Д. не може брати участь у розгляді справи, оскільки, на її переконання, заінтересований

у результаті розгляду справи, що, в свою чергу, викликає у заявника сумніви щодо об`єктивної безсторонності судді під час розгляду справи.

Розглянувши заяву, а також матеріали касаційного провадження, Верховний Суд вважає заявлений відвід необґрунтованим.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Луспеник Д. Д. виявляє особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заяви про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. по своїй суті зводяться до незгоди ОСОБА_1 із прийнятим суддею процесуальним рішенням в рамках вирішення питання про відкриття касаційного провадження

у справі, що стало наслідком залишення касаційної скарги без руху із наданням строку для усунення недоліків касаційної скарги, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

Додатково Верховний Суд звертає увагу заявника на зміст пункти 377, 378 Інструкції з діловодства Верховного Суду (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 377 Інструкції оформлення та засвідчення копій судових рішень для вручення учасникам справи, контроль за своєчасністю їх вручення (видачі, надсилання) здійснює помічник судді.

Копія судового рішення в електронній чи паперовій формі може бути виготовлена з: оригіналу судового рішення в паперовій формі, яке міститься в матеріалах справи; оригіналу електронного судового рішення, яке міститься в АСДС; примірника судового рішення, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень

у режимі повного доступу.

Відмітка про засвідчення копії судового рішення оформлюється відповідно до пункту 209 цієї Інструкції. Особистий підпис помічника судді скріплюється простою круглою печаткою з порядковим номером «Для копій».

Якщо судове рішення викладено на двох і більше аркушах, його копії, як правило, повинні бути прошиті нитками через три проколювання голкою, містити відмітку про засвідчення копії документа та напис на зворотному боці останнього аркуша: «Прошито та пронумеровано на ___ арк.», найменування посади, власне ім`я та прізвище, особистий підпис, скріплений простою круглою печаткою з порядковим номером «Для копій», і дату.

Копії судових рішень, викладених на двох і більше аркушах, що не прошиваються, повинні містити відмітку про засвідчення копії документа та в лівому нижньому куті кожного аркуша - відбиток простої круглої печатки з порядковим номером «Для копій». Відбиток печатки на кожному аркуші повинен охоплювати частину тексту судового рішення (пункт 378 Інструкції).

Доводи заяви, зокрема, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником Інструкції та норм процесуального права, не містять посилання на обставини, які б давали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Луспеника Д. Д.

Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді

від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д., тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду

Луспеника Дмитра Дмитровича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Поліщук Галини Петрівни, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Павлик Наталії Миколаївни про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, витребування заповіту та номеру спадкової справи, визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду

Луспеника Дмитра Дмитровича передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Д. Луспеник