Справа № 456/315/24 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В. Л.
Провадження № 22-ц/811/2705/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
Провадження № 22-ц/811/2707/24
Провадження № 22-ц/811/2653/24
Провадження № 22-ц/811/1711/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

З участю: представника Львівської обласної прокуратури Германович Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №456/315/24 за апеляційними скаргами Стрийської окружної прокуратури Львівської області на окрему ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року, на окрему ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року, апеляційними скаргами Львівської обласної прокуратури на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року у справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення

в с т а н о в и в :

12.01.2024 року Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про конфіскацію у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області земельної ділянки з кадастровим номером:06:035:0052 площею 0,0354 га, що належить ОСОБА_1 та знаходиться по АДРЕСА_1 (номер відомостей про речове право 7124601, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12). Судові витрати покласти на ОСОБА_1 та стягнути їх на користь Львівської обласної прокуратури.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.11.2023 №352608130, ОСОБА_1 , будучи громадянином російської федерації, на підставі договору дарування, зареєстрованого 25.09.2014 Стрийською державною нотаріальною конторою в реєстрі за № 3064, набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:035:0052 з цільовим призначенням для ведення садівництва, площею 0,0354 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . 25.09.2014 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га із цільовим призначенням для ведення садівництва (номер відомостей про речове право 7124601, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12).Таким чином, земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:035:0052, що знаходяться в АДРЕСА_1 на території Стрийської міської територіальної громади, перебуває у власності ОСОБА_1 , який є іноземцем, з 25.09.2014. Разом з тим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України при використанні ОСОБА_1 зазначеної земельної ділянки.

Згідно листа відділу №5 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Львівській області від 22.09.2023 № 2836/15-23, яким на запит надано Стрийській окружній прокуратурі витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ- 023 від 22.09.2023, де власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:035:0052 із категорії земель сільськогосподарського призначення з 25.09.2014 є іноземець. ГУ Держгеокадастру у Львівській області було відомо про факт набуття у власність іноземцем даної земельної ділянки та її невідчуження протягом року.

Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», окружною прокуратурою ГУ Держгеокадастру у Львівській області надіслано запит від 13.09.2023 № 14.57/05-42-6390вих-23 та від 05.10.2023 № 14.57/05-42 6999вих-23 про надання інформації щодо вжитих заходів з метою поновлення порушених інтересів держави шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:035:0052. Однак, ГУ Держгеокадастру у Львівській області заходи щодо конфіскації земельної ділянки на користь держави не вжито, а з інформації від 16.10.2023 № 10-13-0.4-335/90-23 на запити від 13.09.2023 № 14.57/05-42-6390вих-23 та від 05.10.2023 № 14.57/05-42-6999вих-23 причиною невжиття заходів визначено відсутність фінансування в необхідному обсязі для сплати судового збору. Враховуючи положення Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, саме Головне управління Держгеокадасру у Львівській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. 4 ст. 145 Земельного кодексу України, подання до суду позову про конфіскацію земельної ділянки. Однак вказаним органом позов до суду не подано, а тому наявні всі правові підстави для звернення з вказаним позовом прокурора.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви позивача Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури І.Нагребного про закриття на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України провадження в справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Окремою ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року вирішено довести до відома Офісу Генерального прокурора України, Львівської обласної прокуратури обставини, зазначені в мотивувальній частині ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року у справі №456/315/24 про відмову в закритті провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення.

Рішенням Стрийського міськрайоного суду Львівської області від 23 липня 2024 року у задоволенні позову Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення відмовлено.

Окремою ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року обставини викладені в даній ухвалі вирішено довести до відома Офісу Генерального прокурора України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів для вжиття відповідних заходів реагування.

Окрему ухвалу від 08 травня 2024 року та Окрему ухвалу від 23 липня 2024 року оскаржив Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області Ігор Нагребний, а рішення Стрийського міськрайонного суду від 23 липня 2024 року та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року про відмову у закритті провадження оскаржив перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури Олександр Таргоній.

Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області Ігор Нагребнийв апеляційній скарзі на Окрему ухвалу від 08 травня 2024 року зазначає, що вважає ухвалу незаконною. Зазначає, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2024 року добровільно відчужив земельну ділянку з кадастровим номером :06:035:0052 на користь громадянина України, а отже відповідач після відкриття провадження у справі усунув обставини, які були підставою для пред`явлення позову. Тому Першим заступником керівника Стрийської окружної прокуратури 22.03.2024 року подано в суд заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Разом з тим, суд відмовив у закритті провадження, посилаючись на те, що предмет спору у цій справі існував та існує. Постановляючи окрему ухвалу, суд дійшов висновку, що позивач не переконавшись у законності вчинення таких процесуальних дій та укладення правочину щодо відчуження земельної ділянки, намагається судовим рішенням легалізувати законність вчиненого правочину, стверджуючи при цьому, що інтереси держави в такому випадку не порушуються. Окрім цього, суд звернув увагу на те, що позов поданий до суду по спливу восьми років після набуття відповідачем права власності на земельну ділянку. Однак вважає такі висновки суду помилковими. Звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 проживає на території України на законних підставах у зв`язку з цим не відноситься до осіб пов`язаних з державою агресором в розумінні постанов КМУ від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану та від 03.03.2022 року №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації», а відтак укладений ним правочин від 19.02.2024 року не суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Наявність підстав для пред`явлення позову було встановлено за результатами опрацювання інформації зазначеної у листі СБУ у Львівській області №62/5/5-3683 від 05.09.2023 року у зв`язку з цим необґрунтованим є зазначення в окремій ухвалі як неналежне виконання прокурором обов`язків щодо подання позову по спливу восьми років. Зазначає, що саме подання позову призвело до припинення права власності іноземця на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, а відтак інтереси держави поновлено, а тому висновки суду висловлені в окремій ухвалі є помилковими. Просить скасувати окрему ухвалу від 08 травня 2024 року.

В апеляційній скарзі на Окрему ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури Львівської області Ігор Нагребний зазначає, що вважає окрему ухвалу незаконною, постановленою внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що на час ухвалення рішення по суті справи відповідач ОСОБА_1 не є власником земельної ділянки, а отже є неналежним відповідачем. Звертає увагу, що норми Земельного кодексу України не забороняють відчуження іноземцями земельних ділянок, що підлягали відчуженню ними протягом року та після закінчення річного строку. Вказує, що інтереси держави в даному випадку полягають у припиненні права власності іноземців на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. У зв`язку з припиненням існування обставин, що стали підставою для пред`явлення позову, а саме припинення права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, прокурором подано заяву про закриття провадження у справі. Саме пред`явлення позову спонукало відповідача відчужити земельну ділянку. За таких обставин висновки суду про зловживання прокурорами ОСОБА_2 та О.Романів процесуальним правами та неналежний захист інтересів держави є помилковими та необгрунтованими. Просить скасувати окрему ухвалу від 23 липня 2024 року.

Перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури Олександр Таргоній в апеляційній скарзі на рішення Стрийського міськрайонного суду від 23 липня 2024 року та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року про відмову у закритті провадження у справі зазначає, що вважає такі судові рішення незаконними та необґрунтованими. Звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 проживає на території України на законних підставах та на час розгляду справи по суті не є власником земельної ділянки, оскільки 19.02.2024 року відчужив таку громадянці України ОСОБА_3 . У зв`язку з припиненням існування обставин, які були підставою для пред`явлення позову, позивачем подано заяву про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору. При прийняті оскаржуваних судових рішень, судом не враховано, що закінчення річного строку, наданого ОСОБА_1 на відчуження земельної ділянки, не тягне за собою автоматичної втрати ним права власності на земельну ділянку, адже він залишався б власником земельної ділянки до прийняття судом рішення у встановленому ст.ст.81,145 ЗК України порядку про конфіскацію земельної ділянки. Відтак, у зв`язку з припиненням існування обставин, які були підставою для пред`явлення позову, а саме, припиненням права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення і набуттям на неї в законний спосіб права власності громадянкою України ОСОБА_3 наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Просить рішення суду і ухвалу про відмову у закритті провадження скасувати та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі закрити.

24.09.2024 року відповідач по справі ОСОБА_1 надав суду відзив на апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури Олександра Таргоній на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.07.2024 та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.05.2024 у справі № 456/315/24.

У відзиві зазначає, що у нього не було жодних законодавчих обмежень на відчуження спірної земельної ділянки під час розгляду справи у суді, оскільки він не відноситься до осіб, пов`язаних з державою-агресором. Вважає, що у даних правовідносинах відсутній предмет спору, оскільки він не є власником земельної ділянки з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га, що по АДРЕСА_2 , оскільки така відчужена ним на законних підставах на користь громадянки України ОСОБА_3 .. Просить справу розглядати у його відсутності. Апеляційну скаргу просить задовольнити.

Заслухавши пояснення представника Львівської обласної прокуратури Германович Ю.А. на підтримання доводів апеляційних скарг, вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.11.2023 № 352608130 ОСОБА_1 ,будучи громадянином російської федерації, на підставі договору дарування, зареєстрованого 25.09.2014 Стрийською ДНК за реєстровим номером №3064 набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер :06:035:0052 площею 0,0354га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

25.09.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га із цільовим призначенням для ведення садівництва ( номер відомостей про речове право 7124601, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 12).

Згідно інформації з ГУ Державної міграційної служби України у Львівській області № 4601.4.1-12944/46.2-23 від 20.10.2023 громадянин російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав дозвіл на імміграцію в Україну 24.09.2016 за № 4638/24, виданий ГУ ДМС у Львівській області і на підставі цього дозволу документований посвідкою серії НОМЕР_1 від 16.06.2017 на постійне проживання з безстроковим терміном дії.

За відомостями відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області, ОСОБА_1 зареєстрований на постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2024 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 366389846 від 19.02.2024,земельна ділянка з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 у АДРЕСА_2 з цільовим призначенням для ведення садівництва відчужена ОСОБА_1 на користь громадянки України ОСОБА_3 .

Згідно інформаційної довідки № 369353424 від 12.03.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, встановлено, що 19.02.2024 року зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 443 земельної ділянки, посвідченого 19.02.2024 Стрийською ДНК.

З наведеного вбачається, що на час розгляду спору по суті та ухвалення судового рішення відповідач ОСОБА_1 був неналежним відповідачем, оскільки відчужив земельну ділянку на користь громадянки України ОСОБА_3 , яка набула право власності на земельну ділянку під час розгляду справи в суді та змінила цільове призначення вказаної земельної ділянки. До участі у справі відповідачем ОСОБА_3 не була залучена.

Перший заступник керівника Стрийської окружної прокуратури І.Нагребний просив закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України за позовом Першого заступника керівника Стрийської окружної прокуратури в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Львівській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення за відсутністю предмета спору. Однак, судом ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі та постановлено окрему ухвалу, якою вирішено довести до відома Офісу Генерального прокурора України, Львівської обласної прокуратури обставини справи (а.с.59-61; 63-64).

Відмовляючи у закритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із змісту підпункту пункт 1 постанови КМУ № 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» та постанови КМУ від 03.03.2022 №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації». Згідно з висновками суду, предмет спору у справі існував та існує, оскільки до вищевказаних постанов КМУ укладений відповідачем правочин щодо відчуження земельної ділянки є нікчемним і на його нотаріальне посвідчення встановлено заборону.

Відмовляючи у закритті провадження, суд прописав, що ОСОБА_1 порушено встановлений мораторій на відчуження нерухомого майна громадянами російської федерації. В цій же ухвалі судом зазначено, що правочини, укладені з порушенням мораторію, є нікчемними. Однак, нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків. Зазначене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі № 473/1878/19.

Якщо вважати, що зазначений правочин є нікчемним, то у набувача по договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2021 року ОСОБА_3 не виникло цивільних прав та обов`язків щодо спірної земельної ділянки, однак судом не взято до уваги, що позивачу належить право вчинення процесуальних дій. Прокурор заявив клопотання про закриття провадження у справі, оскільки предмет спору із відповідачем ОСОБА_1 відпав через відчуження останнім земельної ділянки ОСОБА_3 , яка не залучена до участі у справі. Заявлення клопотання позивача про закриття провадження у справі через відсутність предмету спору є правом самого позивача, чого судом не взято до уваги. Незаявлення прокурором клопотання про залучення нового власника земельної ділянки ОСОБА_3 на стороні відповідача до участі у справі стало підставою для суду постановлення окремої ухвали, якою доведено до відома Офісу Генерального прокурора України та Львівської обласної прокуратури.

Колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року та скасування окремої ухвали від 08 травня 2024 року, оскільки ОСОБА_1 проживав на території України на законних підставах. Посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні ( ч.1ст.31 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»).

Частиною 3 ст.49 Закону України «Про нотаріат» передбачено підстави відмови у вчиненні нотаріальної дії. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проживає на території України на законних підставах, а тому відповідно до постанови КМУ від 03.03.2022 № 187 не відноситься до осіб, пов`язаних з державою-агресором, а отже відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 №164 вправі вчиняти правочин щодо відчуження земельної ділянки.

Матеріалами справи та судом встановлено, що предметом спору у даній справі є факт не відчуження протягом року іноземцем ОСОБА_1 (громадянином російської федерації, який проживає на законних підставах на території України) земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :06:035:0052 площею 0,0354 га, право власності на яку набуто ним 25.09.2014 на підставі договору дарування.

Згідно зі ст.80 ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визначено громадян України та юридичних осіб. Однак, з урахуванням змісту ч.2 ст.81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземці та особи без громадянства.

Зокрема, іноземці та особи без громадянства відповідно до ч.2ст.81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

За положеннями ч.3 ст.81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до ч.5 ст.22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст.130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному ( складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно, за змістом ч.1ст.145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч.ч.2,4 ст.145 ЗК України, а саме, така земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

В той же час, нормами Земельного кодексу не забороняється відчуження іноземцями земельних ділянок, що підлягали відчуженню ними протягом року, і після закінчення річного строку. Однак, після закінчення річного строку орган, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, має право (обов`язок) на подання позову про конфіскацію земельної ділянки. Інтереси держави в даному випадку полягають у припиненні права власності іноземців на земельні ділянки сільськогосподарського призначення.

Ухвалюючи рішення, судом не враховано, що закінчення річного строку, наданого ОСОБА_1 на відчуження земельної ділянки, не тягне за собою автоматичної втрати ним права власності на земельну ділянку, адже ОСОБА_1 залишався б власником земельної ділянки до прийняття судом рішення у встановленому ст.ст. 81,145 ЗК України порядку, про конфіскацію земельної ділянки.

Враховуючи те, що у зв`язку з припиненням існування обставин, які були підставою для пред`явлення позову, а саме припинилося право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку сільськогосподарського призначення і набуттям на неї в законний спосіб права власності громадянкою України ОСОБА_3 , наявні підстави для закриття провадження у справі № 456/315/24 на підставі п.2 ч.1ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи те, що укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 правочин щодо спірної земельної ділянки не оспорений, не суперечить ЦПК України та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, у позивача не було правових підстав для залучення ОСОБА_3 для участі у справі як відповідача, а також для зміни предмету позову чи підстав позову.

Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.

Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини справи, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційних скарг та зазначає, що оскільки під час розгляду справи по суті, предмет спору був відсутній, суд безпідставно ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, не врахувавши наявність підстав для постановлення ухвали про закриття провадження у справі на підставі п.2ч.1ст.255 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.374 ЦПК суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково, або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно ч.1ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Щодо ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року про відмову у закритті провадження у справі на підставі п.2ч.1ст.255 ЦПК України, яка оскаржується Львівською обласною прокуратурою разом із рішенням цього суду, мотиви про скасування такої є аналогічними до мотивів скасування рішення.

Щодо окремої ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року, яка постановлена судом за результатами розгляду справи по суті та ухвалення судового рішення, колегія суддів приходить до висновку про скасування такої.

За змістом ч.2ст.262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків ( в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. За приписами ч.5ст.262 ЦПК України, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт ( у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено і в чому саме полягає порушення.

Встановлено, що в основі окремої ухвали від 23 липня 2024 року викладені обставини, які мають місце у мотивувальній частині ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року про відмову у закритті провадження у справі та в рішенні Стрийського районного суду Львівської області від 23.07.2024 року про відмову у задоволенні позову.

Зазначеним обставинам судом апеляційної інстанції дано правову оцінку та суд дійшов висновку про скасування рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року та ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року.

Із врахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що окрема ухвала від 23 липня 2024 року підлягає скасуванню, оскільки висновки суду першої інстанції про зловживання прокурорами ОСОБА_2 та О.Романів процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків та про неналежний захист ними інтересів держави не відповідають обставинам викладених в окремій ухвалі. Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 на законних підставах проживав на території України, що відповідало постанові КМУ від 03.03.2022 №187 та постанові КМУ від 28.02.2022 № 164, мав посвідку на постійне проживання на території України та нормами ЗК України не заборонено відчуження іноземцями земельних ділянок, що підлягали відчуженню ними протягом року і після закінчення річного строку, тому підстав для постановлення окремої ухвали у суду першої інстанції не було.

Відповідно до ч.1ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно п.2ч.1ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: п.2) відсутній предмет спору.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.4; 377 ч.1; 383; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Стрийської окружної прокуратури Львівської області на окрему ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року задовольнити.

Окрему ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року скасувати.

Апеляційну скаргу Стрийської окружної прокуратури Львівської області на окрему ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року задовольнити.

Окрему ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року скасувати.

Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 липня 2024 року та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08 травня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення., яким провадження у справі № 456/315/24 закрити.

Судовий збір в розмірі 2684,00 грн. сплачений за подання позовної заяви згідно платіжної інструкції № 2729 від 28.11.2023 ( Надавач платіжних послуг платника Львівської обласної прокуратури ДКС України м.Київ, отримувач ГУК Стрийська тг 22030101);

Судовий збір в розмірі 3028 грн. сплачений згідно платіжної інструкції №1127 від 28.05.2024 (Отримувач ГУК Львів, Личаківський район 22030101);

Судовий збір в розмірі в розмірі 3028 грн. сплачений згідно платіжної інструкції № 1814 від 09.08.2024 (Отримувач ГУК, Львів, Личаківський район 22030101) ;

Судовий збір в розмірі 4026,00 грн. сплачений згідно платіжної інструкції № 1814 від 09.09.2024 (Отримувач ГУК Львів, Личаківський район 22030101)- повернути платнику Львівській обласній прокуратурі в розмірі 50%, що становить 6 383,00 грн. (Шість тисяч триста вісімдесят три грн.) від загальної суми сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст..ст.389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2025 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк