Справа № 346/3442/24
Провадження № 2-п/346/9/25
УХВАЛА

про відмову в поновленні строку

для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення

14 лютого 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Третьякової І.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Дутчак Х.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

у с т а н о в и в:

30 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з заявою, в якій просив повноити йому строк на подачу даної заяви; переглянути та скасувати заочне рішення суду від 05.12.2024р. по справі № 346/3442/24 за позовом ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про стягнення заборгованості та призначити справу до судового розгляду.

31.01.2025р. до суду надійшли письмові заперечення, в яких предсатвник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» Ю.Виноградов просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 05.12.2024р. по справі № 346/3442/24.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заяву підтримали та просили задовольнити. З приводу пропущення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення зазначили, що заочне рішення було отримано лише 16 січня 2025р., а тому вважали, що є підстави для його поновлення.

Представник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в судове засідання не з`явився, в письмових запереченнях просив проводити розгляд справи за його відсутності. При вирішенні заяви про перегляд заочного рішення просив врахувати його позицію, викладену в запереченнях.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 грудня 2024р. позов було задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором про надання кредиту №350039-КС-001 від 07.07.2021р. в розмірі 53568 (п`ятдесят три тисячі п`ятсот шістдесят вісім) грн. 81 коп. а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп., а всього: 55991 (п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто одну) гривню 21 коп.

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини третя, четверта статті 284 ЦПК України).

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Так, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви (частина перша статті 286 ЦПК України). У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд згідно із частиною третьою статті 287 ЦПК України може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Тлумачення статей 286, 287 ЦПК України в сукупності із частиною першою статті 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Це означає, що до підстав залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не відноситься питання оцінки причин пропуску строку на подання такої заяви.

Очевидно, що передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не мають відношення до вирішення питання щодо наслідків пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

На користь такого висновку свідчить і те, що як вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення (стаття 285 ЦПК України), так і строк звернення до суду з такою заявою (стаття 284 ЦПК України) наведені законодавцем перед врегулюванням ним дій суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення, які визначені у статті 286 ЦПК України та наступних статтях.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Тому правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатує, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Вказані висновки, викладені в п. 56-74 постанови ВП ВС від 12.06.2024р. по справі 756/11081/20, які враховуються судом згідно положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

В п. 12.1.1 постанови ВП ВС від 09.11.2021р. по справі № 214/5505/16 зазначеного, що можливість ухвалення заочного рішення слугує попередженням відповідачеві, який ухиляється від явки до суду. Не з`явившись на судове засідання, відповідач добровільно обмежує себе у використанні процесуальних прав на надання суду доказів, на висловлення заперечень проти позову, виключає свою участь у дослідженні доказів під час судового засідання.

ЦПК України встановлює особливий порядок оскарження заочного рішення відповідачем: відповідно до статті 284 ЦПК України заочне рішення може переглянути суд, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не вручили у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд цього рішення, якщо подасть таку заяву протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суд може також поновити у разі пропуску з інших поважних причин.

В пункті 24 постанови від 09.11.2021р. по справі № 214/5505/16 ВП ВС виснувала, що не у всіх випадках, коли до суду надійшли документи після спливу процесуального строку, ці документи слід залишати без розгляду. Так, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

Відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїй практиці ЄСПЛ сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи «Белле проти Франції» (Bellet v. France), «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkey), «Пономарьов проти України», «Щокін проти України» та інші).

Зокрема, аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити такі фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду: 1) рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві; щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (справа «Белле проти Франції» (Bellet v. France)); 2) не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (справа «Мушта проти України»); 3) суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту (справа «Станьо проти Бельгії» (Stagno v. Belgium)).

В поданій до суду заяві, в обгрунтування причин пропущення строку Козуб`як Я.І. вказував, що про винесене заочне рішення він дізнався тільки 10.12.2024р. із сайту Судової влади України. Після цього одразу звернувся до відділення безоплатної правничої допомоги. 16.12.2024р. йому було призначено адвоката Голіней Л.Д. В межах дії доручення з урахуванням завантаженості адвоката відбулася перша зустріч, під час якої адвокатом було запропоновано відповідачу отримати копію рішення суду з метою ознайомлення з ним. ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду та 16.01.2025р. отримав копію заочного рішення. За вказаних обставин, відповідач просив поновити йому строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

Перевіряючи наведені відповідачем обставини, судом було встановлено наступне.

З матеріалів справи слідує, що копію заочного рішення відповідач отримав особисто 13.12.2024р., що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 89).

На підставі доручення від 16.12.2024р. № 017/04.4/12533 адвоката Голіней Л.Д. було призначено для надання безоплатної вторинної правничої допомоги ОСОБА_1 у вигляді зокрема здійснення представництва інтересів у судах у справі щодо оскарження рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2024р. про стягненн заборгованості (справа № 346/3442/24).

16.01.2025р. адвокат Голіней Л.Д. подала до суду письмову заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, в якій просила внести відомості про неї до додаткових відомостей про учасників справи з метою отримання доступу до електронної справи (а.с. 99).

Отже з вищевикаледного слідує, що отримавши копію заочного рішення 13.12.2024р., відповідач відразу звернувся за правовою допомогою та вже 16.12.2024р. йому було призначено адвоката для здійснення захисту його інтересів. Проте, будучи обізнаною про наявність судового рішення від 05.12.2024р., що вбачається з доручення, адвокат Голіней Л.Д. лише через місяць звернулася до суду для ознайомлення з матеріалами цивільної справи №346/3442/24 та отримання копії рішення, а заяву про перегляд відповідачем було подано ще через 15 днів - 30.01.2025р.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач та його представник мали реальну можливість на подання заяви про перегляд заочного рішення в межах строку, визначеного ст.. 284 ЦПК України. Суд зазначає, що підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк подання заяви, що в даній справі, за наведених відповідачем обставин, не вбачається. Тривале ознайомлення представника ОСОБА_1 адвоката Голіней Л.Д. з матеріалами справи не може вважатися достатньо виправданою обставиною для поновлення строку, адже остання не була позбавлена можливості ознайомитися зі справою раніше. Крім цього, копія заочного рішення була в наявності у відповідача, що дозволяло адвокату своєчасно підготувати та подати заяву до суду.

В зв`язку з зазначеним, суд відмовляє у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини відмовляє у задоволенні такої заяви про перегляд, що узгоджується з висновками щодо застосування норм права, викладеними в п. 45 постанови ВП ВС від 09.11.2021р. по справі № 214/5505/16

На підставі викладеного, керуючись ст. 126, 284, 287 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення у зв`язку з пропущенням строку на подання заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Третьякова І. В.