Справа № 932/1260/25
Провадження № 2-н/932/132/25
У Х В А Л А

14 лютого 2025 року Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Міросєді А.І., розглянувши заяву про видачу судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ із ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

В провадження Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

За інформацією, яка міститься у відповіді від 13.02.2025 року з Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області ( ГУ ДМС у Дніпропетровській області), місце проживання боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №1120444 14.02.2025 року долучений до матеріалів - право власності за ОСОБА_1 відсутнє.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу підстав, передбачених пунктами 1, 2,8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Таким чином, враховуючи, що заява про видачу судового наказу подана стягувачем з порушенням правил підсудності, оскільки боржник зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тобто справа не підсудна Бабушкінському районному суду м. Дніпропетровська, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.160, ч.9 ст.165, 166, 186 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити, що відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України відмова в видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Бабушкінського районного

суду м. Дніпропетровська А.І. Міросєді