Справа № 404/6961/14-ц
Номер провадження 2/404/138/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року до суду звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь банку 84 659,95 грн. заборгованості за кредитним зобов`язанням.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 17 серпня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5576 доларів США, з кінцевим терміном повернення 16 серпня 2011 року та з оплатою 12,00 % річних за користування кредитом.

За умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків.

В забезпечення усіх грошових зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 17 серпня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», яке в свою чергу змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 17 серпня 2007 року укладено договір поруки № 0-П.

Відповідно до укладеного вище договору поруки, відповідач ОСОБА_2 , як поручитель, поручається за виконання відповідачем ОСОБА_1 обов`язків, які виникли на підставі договору.

Вказано, що внаслідок порушення виконання зобов`язань станом на 17 червня 2014 року у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 7 198,67 доларів США, що згідно курсом НБУ складає 84 659,55 грн., з яких: 3598,63 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 42 321,49 грн. заборгованість за кредитом; 3600,04 доларів США, що згідно курсом НБУ складає 42 338,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 0 грн. заборгованість за комісією за користування кредитом.

Внаслідок порушення позивальником умов договору, у кредитора виникло право вимагати повернення усієї суми заборгованості.

Зазначено, що 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Таким чином, у ПАТ «Дельта Банк» існують всі підстави для стягнення заборгованості.

Ухвалою судді від 18 серпня 2014 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 грудня 2014 року позов задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним зобов`язанням у сумі 84 659,95 грн. та по 423,30 грн. судового збору з кожного.

28 липня 2023 року представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Усатенком В.Ю. подано до суду заяву про перегляд заочного рішення. Вказано, що ОСОБА_1 не повернув кредит у повному обсязі 16 серпня 2011 року, але вимогу про сплату зазначених коштів банк протягом шести місяців поручителю не направив. Тобто, порука припинилась 16 лютого 2012 року, а тому вимоги позивача до ОСОБА_2 є безпідставними.

Зазначав, що позивач при зверненні до суду пропустив строк позовної давності.

Крім того, ПАТ «Дельта Банк» надав довіреність від 01 червня 2014 року на представництво в суді ТОВ «ПРО КОНСАЛТИНГ», яке у порядку передоручення надало довіреність від 02 червня 2014 року Мухі П.В. Довіреність ОСОБА_3 видана у порядку передоручення, тому вона має бути нотаріально посвідчена. Вважає, що позовна заява підписана неповноважною особою.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 січня 2024 року заочне рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда скасовано, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду.

26 лютого 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Усатенка В.Ю. надійшов відзив на позовну заяву аналогічний змісту поданої ним заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 травня 2024 року залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» правонаступником позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

25 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» змінило назву на ТОВ «ВІН ФІНАНС».

23 вересня 2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Усатенка В.Ю. надійшла заява, відповідно якої він просив суд стягнути з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

У судове засідання від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Усатенко В.Ю. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Усатенка В.Ю., дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступного.

Судом установлено, що 17 серпня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5576 доларів США, з кінцевим терміном повернення 16 серпня 2011 року та з оплатою 12,00 % річних за користування кредитом.

За умовами кредитного договору, позичальник зобов`язується своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків.

В забезпечення усіх грошових зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 17 серпня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», яке в свою чергу змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 17 серпня 2007 року укладено договір поруки № 0-П.

Відповідно до укладеного вище договору поруки, відповідач ОСОБА_2 , як поручитель, поручається за виконання відповідачем ОСОБА_1 обов`язків, які виникли на підставі договору.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 17 червня 2014 року у боржника утворилась заборгованість у загальному розмірі 7 198,67 доларів США, що згідно курсом НБУ складає 84 659,55 грн., з яких: 3598,63 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 42 321,49 грн. заборгованість за кредитом; 3600,04 доларів США, що згідно курсом НБУ складає 42 338,07 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 0 грн. заборгованість за комісією за користування кредитом.

08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківський кредит це будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Водночас, в матеріалах справи як на підтвердження неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору наявна довідка з визначенням у ній суми заборгованості за даним договором та виписка по кредитному договору, однак розрахунку заборгованості не наведено, не зазначено механізму нарахування боргу, виникнення дат прострочення виконання зобов`язань згідно графіку погашення кредитної заборгованості, сплачені відповідачем в рахунок погашення боргу грошові кошти. Неможливо встановити, яка саме сума заборгованості була передана попереднім кредитором та на яку суму боргу за кредитним договором було здійснено відступлення права вимоги, а відтак суду неможливо встановити правильність нарахування боргових зобов`язань у зв`язку з їх недоведеністю.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. 77-79 ЦПК України.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення вимог позивача.

Суд виходить з того, що представником позивача не надано доказів наявної заборгованості. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються лише на припущеннях та є недоведеними, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п.1.2 договору поруки повернення кредиту та сплати процентів складає 16 серпня 2011 р., якщо тільки не буде встановлено інший термін повернення кредиту, відповідно до кредитного договору.

Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України.

Тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за основним договором строк пред`явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов`язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов`язання або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Оскільки датою останнього платежу є 16 серпня 2011 року, матеріали справи не містять докази на підтвердження того, що банк звертався до поручителя з вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язань.

За своєю правовою природою строк, визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим) і його закінчення є підставою для припинення поруки. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а строком існування (дії) самого зобов`язання поруки, тому і право кредитора, і обов`язок поручителя по його закінченні припиняються (презумпція припинення поруки).

Таким чином, оскільки в договорі поруки не встановлено строку закінчення поруки, а в кредитному договорі встановлений строк виконання основного зобов`язання, позивач, в свою чергу, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя, то відповідно до вищенаведеної норми закону, договір поруки є припиненим.

Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_2 , адвокат Усатенко В.Ю. просив стягнути з позивача витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги.

Визначення поняття судових витрат наведено у статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У цій справі підставою для звернення із заявою про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу є приписи статей 133, 141, і вимога представника відповідача обумовлена саме необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених йому судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до вказаних норм процесуального права підлягають розподілу між сторонами.

Між Адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання професійної правничої допомоги, та додаткову угоду до договору, за якими за правову допомогу при розгляді справи виконавець отримав винагороду в розмірі 10 000 грн., що підтверджується квитанцією.

Таким чином, матеріали справи містять докази понесення відповідачем ОСОБА_2 на правничу допомогу адвоката витрат у розмірі 10 000 грн.

Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, пов`язані з розглядом справи відповідно до ст. 141 ЦПК України мають бути покладені на позивача, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг), ціну позову та принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що понесені відповідачем витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги слід покласти на позивача у розмірі 1500 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 10, 76, 81, 82, 89, 141, 259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ТОВ «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_2 1500 грн. понесених судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ТОВ «ВІН ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського буд. 8, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 13.02.2025 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда