РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2025 р. с-ще Тиврів 145/2189/24

2/145/281/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 2 с-ща Тиврів, у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до Тиврівської селищної ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тиврівської селищної ради Вінницької області, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, згідно з сертифікатом серії ВН №0330272 від 28.08.1997, розміром 4,44 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Колюхівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (на даний час Тиврівської селищної ради Вінницького району), виданого на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач обґрунтовує свій позов такими обставинами.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_3 , яка проживала в с. Канава Вінницького району.

За життя ОСОБА_3 14.07.1992 склала заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла онуку ОСОБА_1 . Заповіт не було змінено і відмінено.

Позивач прийняв спадщину, вступивши у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою виконкому Колюхівської сільської ради. Також рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.09.2008 встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті бабусі та було визнано за ним право власності на будинок в с. Канава.

Також до спадкової маси мала увійти земельна ділянка (пай), розміром 4,44 умовних кадастрових гектар на території Колюхівської сільської ради в КСП «Перемога», право на яку мала бабуся позивача згідно зі сертифікатом серії ВН №0330272 від 28.08.1997. Однак на зазначену ділянку донька померлої ОСОБА_4 оформила свідоцтво про право на спадщину за законом та отримала державний акт про право власності на землю, оскільки вказаний сертифікат знаходився у неї.

У подальшому вказане свідоцтво про право на спадщину, державний акт та усі наступні документи щодо земельної ділянки рішенням Тиврівського районного суду від 28.03.2024 визнані недійсними.

Враховуючи те, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом та прийняв спадщину, він звернувся до Тиврівської державної нотаріальної контори Вінницької області для отримання свідоцтва про право на спадщину за сертифікатом серії ВН №0330272, що належав ОСОБА_3 . Розглянувши документи, державний нотаріус надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку із відсутністю у спадкоємця оригінала правовстановлюючого документа. Сертифікат про право на земельну частку (пай) був використаний тіткою позивача для оформлення державного акту про право на землю та скоріш за все нею був і втрачений. Про втрату сертифікату позивач подав оголошення в газету.

З цих причин позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 19.12.2024 матеріали позовної заяви ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків по сплаті судового збору.

Після надання квитанції про оплату судового збору, ухвалою суду від 23.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, відповідачу визначено строк для подання відзиву, а також витребувано в Тиврівській державній нотаріальній конторі та в Державному нотаріальному архіві Вінницької області копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3 .

Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явилася, подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов просить задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Тиврівської селищної ради у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо їх задоволення.

Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

З огляду на викладене та враховуючи визнанням позову відповідачем, суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з такого.

У судовому засіданні встановлено, що 13.12.1999 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11).

Відповідно до заповіту від 14.07.1992, посвідченого секретарем виконкому Колюхівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла онуку ОСОБА_1 , номер в реєстрі 12 (а.с. 12)

Згідно з відповіддю відділу Держгеокадастру у Тиврівському районі Вінницької області на адвокатський запит від 19.06.2016 № 29-28-99.3-1786/2-16 відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на території Колюхівської сільської ради, в КСП «Перемога» село Колюхів Зозулі Є.В. згідно з розпорядженням голови Тиврівської РДА від 15.07.1997 № 208-р видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН № 0330272 від 28.08.1997, що зареєстрований в Книзі за №231 площею 4,44 умовних кадастрових гектар (а.с. 13). 20.09.2000 даний сертифікат переоформлено на прізвище ОСОБА_4 відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 20.09.2000 за № 2835.землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на прізвище ОСОБА_3 на території

Відповідно до довідки виконавчого комітету Колюхівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 23.10.2007 № 336 ОСОБА_1 дійсно до 6 місяців з дня смерті ОСОБА_3 фактично прийняв спадщину, вступивши в управління нею, проводив ремонт будинку, поселив своїх родичів для проживання (а.с. 14).

Державний нотаріус Тиврівської державної нотаріальної контори Вінницької області Зданевич С.А. відмовила позивачу ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2024 №651/02-31 в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів про право на земельну частку (пай) (а.с. 15). Також відповідно до постанови нотаріуса в Тиврівській державній нотаріальній конторі 20.09.2000 була заведена спадкова справа до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємицею по даній справі була дочка померлої ОСОБА_4 , котра надавала сертифікат на право на земельну частку пай та 20.09.2000 за реєстровим № 1835 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай).

Позивачем розміщено оголошення до газети про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0330272 від 28.08.1997, виданого ОСОБА_3 , площею 4,44 умовних кад. га, що підтверджується копією випуску газети «Ріа» від 04.12.2024, розділ «загубив-знайшов» (а.с. 16)

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.09.2008 позов ОСОБА_1 задоволено, за ним визнано право власності на житловий будинок та господарські споруди, розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17)

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.03.2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.09.2000, що зареєстроване в реєстрі за №1835, відповідно до якого ОСОБА_4 успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право на земельну частку (пай) площею 4,44 в умовних кадастрових гектарах, згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0330272 від 26.08.1997, визнано незаконним та скасовано рішення 18 сесії 3 скликання Колюхівської сільської ради від 22.03.2001 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 4,44 га, що розташована на території Колюхівської сільської ради, визнано недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №003575, виданий Колюхівською сільською радою 23 жовтня 2001 року на ім`я ОСОБА_4 , на земельну ділянку площею 4,44 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з планом, яка розташована на території Колюхівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с. 18-21).

З матеріалів витребуваної судом спадкової справи № 591-00 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с. 48-60) установлено, що 20.09.2000 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернулася ОСОБА_4 , повідомивши, що інших спадкоємців не має (а.с. 50). Після чого ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.09.2000 на спадкове майно, а саме земельну частку (пай) розміром 4,44 умовних кадастрових гектарів, яка належала померлій на підставі сертифікату серії ВН № 0330727 від 26.08.1997.

Водночас у спадковій справі міститься копія сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0330727 від 26.08.1997 виданого ОСОБА_3 - члену КСП «Перемога», виданого на підставі рішення Тиврівської РДА від 15.07.1997 № 208-р, розміром 4,44 умовних кадастрових гектар, який зареєстровано 28.08.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 231 (а.с. 57).

Отже, судом установлено, що єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є її онук ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що оскільки ОСОБА_3 , баба позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому до правовідносин з приводу спадкування її майна слід застосовувати норми ЦК УРСР.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У силу приписів ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (ст. 549 цього Кодексу).

Суд з`ясував, що ОСОБА_3 за життя згідно з сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН №0330727, який зареєстрований 28.08.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 231, на підставі рішення Тиврівської РДА № 208-р від 15.07.1997 на ім`я ОСОБА_3 , надано право на земельну частку (пай) розміром 4,44 умовних кадастрових гектари із земель КСП "Перемога" на території Колюхівської сільської ради.

Також суд установив, що після смерті ОСОБА_3 її онук ОСОБА_1 фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, відповідно до заповіту, шляхом розпорядження майном померлої, протягом 6-ти місяців прийняв спадщину, проводив ремонт будинку, поселив своїх родичів для проживання, що також підтверджується довідкою виконавчого комітету Колюхівської сільської ради Тиврівського району та рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 05.09.2008, справа № 2-673/2008 рік.

Тобто після смерті ОСОБА_3 , на ім`я якої було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0330727, спадщину в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року прийняв її онук - позивач ОСОБА_1 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки згідно з ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР 1963 року, був єдиним спадкоємцем за заповітом.

При цьому, як установлено судом, 20.09.2000 з заявою про прийняття спадщини за законом, а саме земельної частки (паю), розміром 4,44 умовних кадастрових гектари, до Тиврівської державної нотаріальної контори звернулася донька померлої ОСОБА_4 , надавши при цьому сертифікат серії ВН № 0330727 від 26.08.1997, вказавши, що інші спадкоємці відсутні. ОСОБА_4 20.09.2000 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_3 , а в подальшому - Державний акт на право приватної власності на землю серії ВН №003575.

Водночас відповідно до інформації, яка міститься в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.08.2024 № 651/02-31 установлено, що в матеріалах спадкової справи були відсутні відомості про наявність заповіту ОСОБА_3 , посвідченого секретарем виконкому Колюхівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 14.07.1992 за реєстровим № 12, яким вона заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 . При цьому зазначено, що спадковий реєстр запрацював з 20.12.2000, а відомості про посвідчені заповіти сільські ради вносили лише в 2005 році.

У подальшому наявність заповіту ОСОБА_3 , який не був змінений чи скасований, стало підставою для прийняття рішення судом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом виданого ОСОБА_4 та скасування державного акта на право приватної власності на землю серії ВН №003575 та інших правовстановлюючих документів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР.

Згідно з п. 2 згаданого Указу Президента України право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз`яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених у п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 про те, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи те, що позивач бажає оформити спадщину після смерті баби ОСОБА_3 , але не має можливості реалізувати свої права, у зв`язку із неможливістю державної реєстрації права власності на земельну частку (пай) та відсутністю правовстановлюючих документів, це стало причиною для звернення до суду.

Суд зауважує, що в силу вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний.

Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач, а саме щодо прийняття ним спадщини після смерті баби за заповітом і які не оспорює відповідач, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 524, 534, 542, 548, 549, 553 ЦК УРСР, ст. 259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, згідно з сертифікатом серії ВН №0330272 від 28.08.1997, розміром 4,44 умовних кадастрових гектари, яка розташована на території Колюхівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області (на даний час Тиврівської селищної ради Вінницького району), виданого на ім`я ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано учасниками справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів до Вінницького апеляційного суду, а зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено в день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга подана протягом 30-ти днів із дня вручення повного рішення суду.

Суддя Іванець В. Д.