Справа №295/3996/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.

при секретарі судового засідання Процюк Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про заміну стягувача по цивільній справі №295/3996/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», в якій останній просить замінити стягувана Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» () у заочному рішенні Богунського районного суду м. Житомира від 12 липня 2023 року у справі № 295/3996/23.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вмиоги підтримала.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать підписи в повідомленнях про вручення поштових повідомлень.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб; неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою учасників по справі.

Дослідивши заяву, додані до неї докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 12.07.2023 по справі № 295/3996/23 ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № № СNL-010/047/2007 від 08.06.2007 в розмірі 24644,11 Доларів США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості становить 901 200,60 грн (дев`ятсот одна тисяча двісті грн шістдесят коп). Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 518,01 грн (тринадцять тисяч п`ятсот вісімнадцять грн одна коп).

Заочне рішення набрало законної сили 15.08.2023.

27.09.2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Позика» було укладено Договір факторингу №09-П, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступило ТОВ «ФК «Позика», а ТОВ «ФК «Позика» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №CNL-010/047/2007.

У відповідності до п. 1.1 Договору факторингу №09-П від 27.09.2024, Клієнт передає (відступає) Фактору право грошової вимоги, а Фактор приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, та набуває прав кредитора за кредитними договорами.

Згідно п. 1.4 та 1.5 Договору факторингу №09-П від 27.09.2024, Клієнт зобов`язаний відступити (передати) права за всіма договорами забезпечення, укладеними боржниками/майновими поручителями для забезпечення виконання боржниками зобов`язань за кредитними договорами, права вимоги за якими належить Клієнту. Передача таких договорів має бути оформлена відповідним договором про передачу прав на заставне майно. Відступлення права вимоги за договорами забезпечення, що засвідчені нотаріально, здійснюється шляхом укладення Сторонами нотаріально засвідчених договорів про відступлення права вимоги за такими договорами забезпечення. Типові форми договорів відступлення прав вимог за договорами забезпечення передбачені Додатками № 6,7 до цього Договору. При цьому. Фактор несе витрати, пов`язані з посвідченням таких договорів про відступлення права вимоги та внесенням змін до відповідних державних реєстрів (в.т.ч. витрати по заміні обтяжувача у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за. договорами забезпечення, шо укладені в простій письмовій формі). Права вимоги за кредитними договорами переходять до Фактора з моменту виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених її. 7 цього Договору, на підставі Акту приймання-передачі Реєстру боржників, форма якого наведена у Додатку № 3 до цього Договору.

Відповідно до п. 6.2.3 та 6.3 Договору факторингу №09-П від 27.09.2024: Права Вимоги переходять до Фактора з моменту підписання сторонами цього Договору, та за умови виконання зобов`язання щодо перерахування всіх платежів, визначених п. 7 цього Договору, і підписання Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, форма якого наведена у Додатку № 3 до цього Договору, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання Фактором та Клієнтом умов, що визначені ним пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається.

3 моменту переходу до Фактора Прав Вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3 цього Договору, всі гарантії, надані Боржниками щодо заборгованості, стають дійсними для Фактора та вважаються наданими Фактору. Разом з Правами Вимоги Фактору переходять всі інші пов`язані .з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій Боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право На всі суми, які Фактор одержить від Боржників па виконання його вимог та інші.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Згідно вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 20.11.2013 року (справа № 6-122 цс13) зазначено, що виходячи зі змісту статей512,514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Слід зазначити, що згідно вимог чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін або вказівку закону (відступлення права вимоги) є частковим правонаступництвом (сингулярне правонаступництво), оскільки не передбачає переходу всієї сукупності прав та обов`язків до правонаступника (що має місце у випадках припинення юридичної особи та спадкового наступництва, у випадку смерті фізичної особи), однак є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

У ч. 1 ст. 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19.03.1997 року).

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» підлягає задоволенню, оскільки рішення не виконано, а доводи наведені у заяві про заміну сторони правонаступником є обґрунтованими та підтверджені матеріалами справи.

Керуючись ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 247, 260, 261, 353, 354, 442 ЦПК України, ст.ст. 512, 514 ЦК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» про заміну стягувача по цивільній справі №295/3996/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Замінити первісного стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» в заочному рішенні Богунського районного суду м. Житомира від 12.07.2023 по справі № 295/3996/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г. Перекупка