КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/298/2025Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Кравченко А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 03 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2022 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходів ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2022 і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання указаного рішення судом видано виконавчі листи.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати виконавчий лист від 04.01.2024 таким, що не підлягає виконанню, оскільки до виконавчого листа внесена резолютивна частина рішення, що не відповідає рішенню, яке було проголошено 28.11.2022 та не відповідає офіційному запису судового засідання (технічному запису), здійснений судом у порядку, передбаченому ЦПК України; виконавчий лист від 04.01.2024 виданий двічі з одного й того ж питання, а відтак розпочата процедура стягнення аліментів у подвійному розмірі за одним судовим рішенням.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2024 заяву залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення стосовно вимоги - визнання виконавчого листа від 04.01.2024 таким, до якого внесена інформація, що не відповідає рішенню, яке було проголошено 28.11.2022 в судовому засіданні та не відповідає офіційному запису судового засідання (технічному запису), здійснений судом у порядку, передбаченому ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Київського апеляційного суду від 03.07.2024 апеляційні скарги ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2024 про відмову у визнанні виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та від 25.04.2024 про відмову в ухваленні додаткового рішення, залишені без змін. Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 6 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.07.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

03.02.2025 до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, яка мотивована тим, що між постановою Київського апеляційного суду від 03.07.2024 та висновками Верховного Суду, які викладені в постанові від 01.09.2022, існує правова суперечність, що потребує роз`яснення, відтак просить роз`яснити постанову Київського апеляційного суду від 03.07.2024.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду Київського апеляційного суду від 03.02.2025 визначено склад колегії суддів: суддя-доповідач Оніщук М.І., судді: Шебуєва В.А., Кафідова О.В.

04.02.2025 матеріали справи витребувані з Шевченківського районного суду міста Києва та 10.02.2025 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12.02.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків.

17.02.2025 до суду надійшло клопотання про усунення недоліків та надано докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Отже, апелянтом усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 12.02.2025.

Учасники справи в судове засідання не викликалися у зв`язку з відсутністю такої необхідності (частина 3 статті 271 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У постанові від 21.03.2019 у справі № 807/1689/14 Верховний Суд вказав, що рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно бути гранично повним, зрозумілим, чітким, обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення.

Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

У разі, коли судове рішення не відповідає вказаним критеріям, останнє підлягає роз`ясненню судом, який ухвалив вказане судове рішення за заявою учасника справи.

Критерії прийняття до розгляду, а також особливості розгляду судами заяв роз`яснення судових рішень встановлені статтею 271 ЦПК України.

Згідно з положеннями вказаної статті, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане, або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Верховним Судом у постанові від 13.09.2019 у справі №816/1512/15 зазначено, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Зокрема, це стосується недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення. Підставою для подання заяви про роз`яснення рішення, є його незрозумілість.

Таким чином, у заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Верховний Суд у постанові від 30.04.2020 у справі № 22а-11177/08 також вказав, що фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в постановлене рішення.

Системне тлумачення вищевказаних положень процесуального закону дозволяє дійти висновку, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення. Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні відповідної неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення. Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині.

Подібні висновки також були неодноразово висловлені у постановах Верховного Суду від 26.01.2018 у справі №138/815/17, від 16.07.2020 у справі № 619/3407/16-а, від 30.12.2020 у справі №766/9580/17, від 26.05.2022 у справі №620/1269/20.

Таким чином, проаналізувавши постанову Київського апеляційного суду від 03.07.2024 у взаємозв`язку з мотивами поданої відповідачем заяви про її роз`яснення, колегія суддів доходить висновку, що доводи відповідача не стосуються питання незрозумілості/нечіткості цієї постанови суду, а стосуються насамперед незгоди відповідача з висновками суду, які викладені у зазначеній постанові. Крім того, суть поданої заяви не зводиться до незрозумілості змісту судового рішення, натомість зводиться до необхідності здійснити тлумачення постанови Київського апеляційного суду від 03.07.2024 у відповідності до висновків, які викладені у постанові Верховного суду від 01.09.2022 у справі 697/122/21. При цьому, наведені ОСОБА_1 у поданій заяві доводи, були предметом дослідження в апеляційному суді з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що зміст постанови Київського апеляційного суду від 03.07.2024 є чітким і зрозумілим, однозначним та не допускає подвійного трактування, а тому відсутні підстави для роз`яснення указаного судового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 271, 389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 03 липня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова