ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/1200/24 Номер провадження 22-ц/814/876/25Головуючий у 1-й інстанції Ячало Ю.І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2024 року (час ухвалення судового рішення з 10:59:28 до 11:09:05; дата виготовлення повного текста судового рішення - 25 жовтня 2024 року) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, Великобагачанська селищна рада Миргородського району Полтавської області, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, просила суд ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її племінника ОСОБА_2 , який пропав без вісті під час виконання обов`язків військової служби.

Заявлені вимоги мотивувала такими обставинами.

У лютому 2024 року заявниця отримала сповіщення сім`ї № 98 про те, що її племінник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час виконання обов`язків військової служби згідно з бойовим розпорядженням, зник безвісти. Отримане сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку. Заявниця звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_3 для оформлення відповідних документів, проте їй запропонували підтвердити факт перебування на утриманні племінника в судовому порядку. Племінник заявниці ОСОБА_2 проживав разом з нею, допомагав їй по господарству, підтримував в усьому, зокрема фінансово, оскільки окрім неї в нього нікого не залишилося; одружений він не був, дітей не має. Фінансова допомога племінника була для заявниці основним і постійним джерелом існування, оскільки пенсію вона отримує невелику. Коли племінник пішов воювати, то у військкоматі залишив контактні дані заявниці.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні відмолено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норми процесуального і матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її заяву.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги повторно наведені факти і доводи поданої заяви і стверджується, що суд першої інстанції не дав належної оцінки письмовим доказам, зокрема довідкам, якими підтверджується факт сумісного проживання і ведення спільного господарства із племінником.

У відзивах Міністерство оборони України і ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на необгрунтованість доводів апеляційної скарги і самої заяви, просять рішення суду залишити без змін.

У відзивах наголошується, що заявниця не подала суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження обставин, якими вона обгрунтовує заявлені вимоги.

Підкреслюється, що сама заявниця повідомила суду про наявність у неї двох дорослих дітей, які проживають окремо, та які відповідно до ст.202 СК України зобов`язані утримувати непрацездатних батьків.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до сповіщення сім`ї № 98 від 02.02.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час виконання обов`язків військової служби згідно з бойовим розпорядженням № 656 від 09.01.2024 внаслідок штурмових дій противника зник безвісти (а.с.7).

Відповідно до ВИТЯГУ з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, на час розгляду заяви, фізична особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внесений до цього реєстру та набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин 30.03.2024 року (а.с.28).

Згідно акту від 31.07.2024 ОСОБА_2 , 1972 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично з 2021 року проживає разом з ОСОБА_1 , 1956 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки про склад сім`ї ОСОБА_1 має такий склад сім`ї: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , власник, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , племінник, проживає без реєстрації згідно акту вуличного депутата (а.с.8, 9).

Заявницею в судовому засіданні повідомлено, що вона має двох дорослих дітей, які проживають окремо.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що надані документи хоча і підтверджують, що заявниця проживала разом зі своїм племінником за адресою: АДРЕСА_1 , і це є необхідною обставиною для підтвердження факту перебування на утриманні, проте є недостатньою обставиною для доведення заявлених вимог.

Заявницею не долучено до матеріалів справи жодного належного доказу на підтвердження ступеню споріднення з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доказів спільних витрат, участі у витратах на утримання житла, купівлі продуктів харчування, тобто заявницею не надано доказів на підтвердження того, що вона перебувала повному утриманні ОСОБА_2 та одержувала від нього допомогу, яка була постійним та основним джерелом для її існування.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції і, перевіряючи доводи апеляційної скарги, керується такими міркуваннями.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно роз`яснень, які містяться у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 року затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - «Постанова №884»)

Відповідно до Постанови №884 цей Порядок визначає механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці). У цьому Порядку під терміном "безвісно відсутній військовослужбовець" слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.

За військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Згідно ст.31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», члени сім`ї, які вважаються утриманцями, - це члени сім`ї померлого, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі № 1-8/99 (№ 5-рп/99) роз`яснив, під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема непрацездатні.

Крім того, Конституційний суд України у своєму рішенні зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Тому отримання особою інших виплат не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування її на утриманні .

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

У підтвердження заявлених вимог ОСОБА_1 у справу надано, зокрема, акт встановлення факту проживання (а.с.8), довідку про склад сім?ї (а.с.9), довідку про доходи (а.с.10), світлокопію акта про народження ОСОБА_2 (а.с.26).

Суд першої інстанції виконав вимоги ст. 89 ЦПК України, дав правильну оцінку поданим доказам і зробив обгрунтований висновок, що заявницею не підтверджено обставини, з якими закон пов?язує можливість ухвалення судом рішення про перебування особи на утриманні іншої особи.

Суд першої інстанції цілком логічно зауважив, що у справі відсутні достатні докази про існування родинних відносин між заявницею і ОСОБА_2 , а сам факт наявності у заявниці повнолітніх дітей, про який вона особисто повідомила суд, унеможливлює за наявних у справі доказів вважати доведеним факт, про який заявлено у справі.

В апеляційній скарзі не наведено обгрунтованих доводів про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 18 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанов апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати виготовлення повного текста постанови.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов