ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/70/25 Справа № 708/749/24 Категорія: 310020000 Головуючий по 1 інстанції Акулов Є.М. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

особа, що подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь та на утримання позивача як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу) з дня подання позовної заяви до суду, на період навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років, за умови, що вона продовжуватиме навчання. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком позивачки. До повноліття ОСОБА_1 аліменти на її утримання стягувалися з відповідача за рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачці виповнилося 18 років, вона досягла повноліття і стягнення аліментів припинилося. На момент звернення до суду з позовом, ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання (бюджет) в Черкаському художньо-технічному фаховому коледжі. Термін навчання складає з 01вересня 2023 року по 30 червня 2026 року.

Навчання в навчальному закладі потребує значних матеріальних витрат, таких як витрати на закупівлю зошитів, книг, підручників, фарби, паперу та інших канцелярських товарів і приладь які безпосередньо потрібні для навчального процесу, витрати на харчування, проживання в м. Черкаси, проїзд по місту, проїзд додому в с. Мельники Черкаського району і назад на навчання в м. Черкаси, купівлю одягу, взуття, витрат на оздоровлення тощо.

Відповідач проживає окремо від позивача та враховуючи потребу в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням, ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Судові витрати віднесено за рахунок держави.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що позивач не довів потребування ним допомоги у зв`язку з продовженням навчання і спроможності відповідача її надавати в зазначеному в позові обсязі. Відповідач надав належні та допустимі докази щодо неспроможності надавати дочці матеріальну допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд під час ухвалення рішення не повно з`ясував всі фактичні обставини справи та не повно й не об`єктивно дослідив докази у справі, прийнявши незаконне та необґрунтоване рішення. Вказано, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Також, апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач є особою з інвалідністю другої групи, отримує пенсію, а тому має фінансову можливість сплачувати аліменти. Крім того, друга група не є безумовно не робочою, а тому відповідач має право на працевлаштування, тому може працювати і отримувати дохід від своєї праці. Проживання відповідача разом з матір`ю, яка є похилого віку та потребує допомоги ніяк не звільняє від обов`язку ОСОБА_2 утримувати повнолітню дочку у період її навчання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 згідно свідоцтва про народження (а.с. 6) є батьком повнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно довідки № 488 від 11 червня 2024 року (а.с. 9) ОСОБА_1 продовжує навчання, навчається в Черкаському художньо-технічному фаховому коледжі, 2 курс, денна форма навчання, бюджет, термін навчання до 30 червня 2026 року.

Згідно довідки органу місцевого самоврядування (а.с. 7) позивачка проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 отримав захворювання, пов`язане з захистом Батьківщини, згідно довідки МСЕК є особою з інвалідністю 2 групи з 16 липня 2024 року, йому протипоказані значні фізичні та психоемоційні навантаження. Проживає в АДРЕСА_2 разом з матір`ю та здійснює за нею догляд, оскільки остання має захворювання та потребує допомоги.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 198 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ст. 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та неповнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свій висновок тим, що позивач не довела суду потреби у допомозі в зв`язку з продовженням навчання та спроможності відповідача її надавати в зазначеному в позові обсязі. Відповідач надав належні та допустимі докази щодо неспроможності надавати дочці матеріальну допомогу.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду, вважає його необґрунтованим і таким, що ухвалений з порушенням норм матеріального та процесуального права.

З системного аналізу норм СК України вбачається, що під час розгляду справ за позовом про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають доказуванню та встановленню обставини, зокрема, потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 являється повнолітньою дочкою відповідача у справі ОСОБА_2 . Згідно довідки № 488 від 11 червня 2024 року (а.с. 9) позивач навчається в Черкаському художньо-технічному фаховому коледжі, термін навчання з 01 вересня 2023 року по 30 червня 2026 року. Форма навчання денна, бюджет.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що сам факт навчання повнолітньої дитини в Черкаському художньо-технічному фаховому коледжі вже передбачає обов`язок батьків в наданні матеріальної допомоги зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, одягом та взуттям тощо. Витрати на продукти харчування та інші додаткові витрати для життя дитини є беззаперечними, оскільки для власного існування та навчання будь-яка людина повинна повноцінно харчуватися, купувати одяг та взуття, засоби гігієни та миючі засоби, а це потребує відповідних коштів. Оскільки позивач ОСОБА_1 навчається на денній формі навчання, тому вона позбавлена можливості працювати та отримувати самостійний дохід, при цьому потребує матеріальної допомоги, пов`язаної з навчанням.

Колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дочці з підстав наявності у нього інвалідності ІІ групи та проживання з матір`ю, яка має захворювання та потребує допомоги, оскільки докази того, що мати перебуває на утриманні ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні. Наявність інвалідності у відповідача не доводить факту неможливості надання матеріальної допомоги дочці, яка продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, апеляційний суд враховує вимоги закону, наявність батьківського обов`язку щодо утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ту обставину, що відповідачу 16 липня 2024 року встановлено інвалідність ІІ групи в зв`язку з захворюванням, що пов`язане з проходженням військової служби з зазначенням протипоказань значних фізичних та психоемоційних навантажень. Встановлений апеляційним судом розмір аліментів є необхідним та достатнім для матеріального забезпечення позивача, яка продовжує навчання та буде відповідати принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду згідно з ч.1 ст. 192 СК України, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції віднести за рахунок держави, оскільки сторони у справі звільнені від їх сплати в силу Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 11 вересня 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєтрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 аліменти на користь повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з 03 липня 2024 року, і до закінчення навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років за умов, що вона буде продовжувати навчання.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді