Справа №333/1738/22
Провадження № 4-с/333/9/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання -Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мідяний Єгор Олександрович, на постанову головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гайдаш О.С. про встановлення тимчасово обмеження у праві керування транспортними засобами, стягувач: Білогрива Ірина Григорівна,

за участю:

представника заявника - Мідяного Є.О.,

представника стягувача - Подлубної П.С.,

державного виконавця Гайдаш О.С.,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мідяний Єгор Олександрович, на постанову головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гайдаш О.С. про встановлення тимчасово обмеження у праві керування транспортними засобами, стягувач: ОСОБА_2 . Скаргу мотивовано наступним.

Постановою Головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гайдаш Ольги Сергіївни від 08.08.2024р. ВП №69654629 було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №333/1738/22 від 18.07.2022р.

Копію зазначеної постанови ОСОБА_1 не отримував. Дізнався про її існування під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, якими було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ЕПР 1 №186218 від 01.12.2024р. Після цього він 09.12.2024р. уклав договір з Адвокатським Бюро «Єгора Мідяного», адвокат Мідяний Є.О. ознайомився з матеріалами виконавчого провадження 17.12.2024р. та сфотографував зазначену Постанову від 08.08.2024р. Вважає, що державним виконавцем незаконно прийнято вказану постанову, оскільки рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2022р. у справі №333/1738/22 було стягнуто з ОСОБА_1 :

- на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

- на користь ОСОБА_2 щомісячно, у розмірі 1500 грн. від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, до досягнення сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Було видано два виконавчих листа та відкрито два виконавчих провадження:

ВП №69654629 - по аліментах на дитину;

ВП №70820206 - по утриманню від батька дитини до досягнення дитиною трьох років

Але ж і там, і там боржником є ОСОБА_1 , а стягувачем - ОСОБА_2 .

У виконавчому провадженні ВП №70820206 також міститься Розрахунок заборгованості, який зроблений не коректно, а саме: стягнення повинно відбуватися до 13.10.2024р., а за розрахунком державного виконавця він зроблений по грудень 2024р. включно. Отже, за 18 днів жовтня 2024р., листопад та грудень 2024р. нарахування здійснені безпідставно. Тому, за весь період ОСОБА_1 повинен був сплатити не 45000,00грн., як зазначено у розрахунку, а 41129,07грн. Сплачено ж ОСОБА_1 46984,71грн. Переплата складає 46984,71грн. - 41129,07грн. = 5855,64грн. і отримала ці кошти ОСОБА_2 . Виходячи з цього, головний державний виконавець Гайдаш Ольга Сергіївна повинна була враховувати усі суми в рамках зведеного виконавчого провадження, що нею зроблено не було.

Копія постанови від 08.08.2024р. ОСОБА_1 не направлялася. Доказів направлення в матеріалах виконавчого провадження немає. Отже, ОСОБА_1 був позбавлений можливості своєчасно - до передання на виконання органу поліції, оскаржити постанову та розрахунок до суду або до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець та погасити погоджену дійсну суму.

З 11.06.2024р. ОСОБА_1 працював та отримував заробітну плату у ТОВ Альбакор, місце реєстрації якого 49087, Україна, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 53.

Так як місце роботи боржника було на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби - Індустріальний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), то виконавче провадження підлягало передачі до нього, а головний державний виконавць Гайдаш Ольга Сергіївна, приймаючи постанову від 08.08.2024р. діяла поза межами своєї компетенції, так як не передала виконавче провадження. У зв`язку з викладеним, просить суд визнати постанову незаконною та скасувати.

14.01.2025 року до суду надійшли письмові пояснення від стягувача ОСОБА_2 в яких остання проти скарги заперечувала з наступних підстав. Стверджуючи про нібито наявність переплати по аліментах, задля того щоб заплутати суд боржник ОСОБА_1 у своїй скарзі та розрахунках зазначає, що стягнення і підрахунки заборгованості по аліментам необхідно проводити як за зведеним виконавчим провадженням. Однак виконавчі провадження ВП № 69654629 від 16.08.2022 року та ВП № 70820206 від 24.01.2023 року не є зведеними та розпочаті на підставі різних виконавчих документів, в різні періоди та ще й мають різні суми заборгованості і періоди стягнення заборгованості по аліментам - у зв`язку з чим, проводити підрахунок заборгованості по аліментам у боржника ОСОБА_1 нібито як за зведеним виконавчим провадженням вважає протиправним і таким, що порушить права стягувача та дитини. Боржник ОСОБА_1 у своїй скарзі на дії державного виконавця неправдиво повідомляє суд про те, що про існування постанови державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.08.2024 року по ВП № 69654629, якою боржнику було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами він дізнався лише 01.12.2024 року від працівників поліції, які склали на нього протокол про адміністративне правопорушення. Тоді як насправді через встановлені обмеження і вжиті державним виконавцем заходи з примусового виконання рішень ще в жовтні в 2024 року боржник став ходити до виконавчої служби (обіцяючи сплатити борг). Окрім того, матеріали виконавчого провадження № 69654629 містять заяву боржника ОСОБА_1 від 29 жовтня 2024 року, яку він подавав до виконавчої служби, долучаючи довідки про доходи через те, що державним виконавцем в тому числі були винесені постанови про арешт коштів боржника (які містяться на відкритих рахунках та в електронних гаманцях) та встановлено боржнику тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Вказала, на те що з березня 2024 року по січень 2025 року (понад 10 місяців) а ні в добровільному, а ні в примусовому порядку боржник ОСОБА_1 не сплатив жодних грошових коштів на утримання дитини і про існування заборгованості зі сплати аліментів і про необхідність утримувати дитину боржнику не може бути невідомо. Доводи боржника ОСОБА_1 (які викладені у скарзі на дії державного виконавця) про те, що нібито постанова державного виконавця від 08.08.2024 року йому не направлялася, а в матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення йому цієї постанови також є неправдивими. Оскільки матеріали виконавчого провадження № 69654629 свідчать про вжиття державним виконавцем передбачених заходів з примусового виконання рішення суду по стягненню аліментів - окрім того у матеріалах виконавчого провадження наявний конверт та поштові відправлення, які надсилалася боржнику 09.08.2024 року разом із супровідними листами та постановами про встановлення тимчасових обмежень. Зазначене поштове відправлення повернулося згодом до виконавчої служби через закінчення термінів зберігання і через те, що боржник не отримав його (скоріш за все умисно). Крім того, боржником не надавалися (а в матеріалах виконавчого провадження відсутні) заяви і звернення боржника в яких він повідомляв виконавчу службу про свою адресу для листування та поштової кореспонденції - у зв`язку з чим державний виконавець законно направляв боржнику за місцем його реєстрації постанови про встановлення тимчасових обмежень та документи виконавчого провадження. У зв`язку з чим, вважає, що скарга боржника ОСОБА_1 носить характер зловживання процесуальними правами, містить перекручені і неправдиві відомості, подана з порушенням строків і термінів та як кінцеву мету має порушення прав малолітньої дитини, на яку боржник умисно понад 10 місяців взагалі не сплачує аліменти при цьому намагаючись протиправно скасувати заходи з примусового виконання рішень, які вжито державним виконавцем.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги скарги, на її задоволенні наполягає.

Представник стягувача в судовому засіданні проти скарги заперечувала з підстав, наведених у письмових поясненнях.

Державний виконавець в судовому засіданні пояснила наступне. Так як наразі існують два окремі виконавчі провадження, технічно неможливо було їх об`єднати. Так, наразі виявлено переплату у виконавчому провадженні зі стягнення коштів на утримання матері до досягнення дитиною 3-річного віку в розмірі 5855,64 грн. Їх неможливо було перерахувати в рахунок погашення заборгованості по виконавчому провадженню зі стягнення аліментів на утримання дитини без заяви стягувача. Наразі стягувачу запропоновано написати відповідну заяву. Але на момент винесення оскаржуваної постанови така переплата була відсутня. Навіть якщо б цю переплату зарахувати в суму заборгованості по аліментам, все одно, сума заборгованості на час винесення постанови була б більше сукупної за 4 місяці. Боржник не повідомляв всупереч ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» про зміну місця роботи, до відділу звернувся тільки в жовтні 2024. Виконавець не завжди в змозі вчасно відслідкувати таку зміну місця роботи боржника у зв`язку з особливостями наповненням такими даними відповідних баз даних. Боржник не оскаржував розрахунок заборгованості . Оскаржувана постанова боржнику направлялася, але він не отримував кореспонденцію від державного виконавця. У зв`язку з цим, вважає, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог Закону «Про виконавче провадження», у задоволенні скарги просила відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З огляду на викладені заявником обставини у скарзі, суд вважає за можливе поновити строк для подання скарги.

В судовому засіданні встановлено наступне.

На примусовому виконанні Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у межах виконавчого провадження № 69654629 перебуває виконавчий лист Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2022 року № 333/1738/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17.05.2022 року, до досягнення дитиною повноліття.

Також у межах виконавчого провадження № 70820206- виконавчий лист Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2022 року № 333/1738/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1500 грн. від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У зв`язку з чим державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2022, ВП № 69654629 та від 24.01.2023 ВП № 70820206.

Постановою державного виконавця Гайдаш О.С. від 08.08.2024 року у рамках виконавчого провадження № 69654629 було встановлено тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №333/1738/22 від 18.07.2022 р.

Вирішуючи питання обґрунтованості скарги, суд керується наступним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон України «Про виконавче провадження» та/або Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Положеннями частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII).

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».)

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, виносяться державним виконавцем за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, зокрема: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю.

Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, частини першої статті 19, частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Заявник звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, посилаючись на те, що постанова про прийняття виконавчого провадження від 08.08.2024 року є неправомірною, оскільки боржник оскаржувану постанову не отримував та розрахунок заборгованості складений невірно.

За змістом частини першої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст. 19 п.4. Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Всупереч ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник ОСОБА_1 не повідомив державного виконавця про зміну місця роботи, до відділу звернувся тільки в жовтні 2024, що підтверджується його заявою, долученої до скарги.

Статтею 76 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог цього Закону, у тому числі за несвоєчасне подання або неподання звітів про відрахування із заробітної плати та інших доходів боржника, неподання або подання неправдивих відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання боржником на вимогу виконавця декларації чи зазначення у декларації неправдивих відомостей або неповідомлення про зміну таких відомостей, неповідомлення боржником про зміну місця проживання (перебування) чи місцезнаходження або місця роботи (отримання доходів), а також за неявку без поважних причин за викликом виконавця, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону..

Як вбачається з оскаржуваної постанови, тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами встановлено у зв`язку з утворенням заборгованості зі сплати аліментів 18137,50 грн, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 08.08.2024 за період з 01.03.2024 по 01.08.2024 перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Суд відхиляє доводи заявника щодо переплати у виконавчому провадженні внаслідок помилкового стягнення державним виконавцем аліментів по виконавчому листу № 333/1738/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1500 грн. від усіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 після закінчення періоду, вказаного у виконавчому листі з огляду на таке.

Так, той факт, що виконавцем помилково стягувались аліменти на утримання ОСОБА_4 не до13 жовтня 2024, а по грудень 2024, жодними чином не вказує на помилковість розрахунку станом на 08.08.2024, тобто на дату винесення оскаржуваної постанови.

Сам розрахунок заборгованості боржником не оскаржено, з наданого представником заявника контррозрахунку заборгованості не вбачається, що сукупний розмір заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини за період з 01.03.2024 по 01.08.2024 не перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Отже, заявником не спростовано правомірність підстав винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови.

Отже, враховуючи, що сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів на дитину перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, боржник не вживає заходів до її погашення, аліменти в повному обсязі не сплачує, обставини, передбачені ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» в заяві не зазначені, суд вважає, що оскаржувана постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є обгрунтованою та законною, винесеною відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця, підстави для її скасування відсутні, а відтак подана скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 24, 258-259, 447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мідяний Єгор Олександрович строк для звернення зі скаргою на постанову головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гайдаш О.С. про встановлення тимчасово обмеження у праві керування транспортними засобами.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мідяний Єгор Олександрович, на постанову головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гайдаш О.С. про встановлення тимчасово обмеження у праві керування транспортними засобами від 08.08.2024, стягувач: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали з урахуванням знаходження судді у відпустці складено 17.02.2025.

Суддя: Ю.В. Ковальова