Справа № 145/46/25
Провадження № 2/145/342/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2025 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Патраманського І.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Кушко А.О.

представника позивача Лінкевича Б.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Черемошне Тиврівського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

в особі представника позивача - адвоката Лінкевича Богдана Петровича

до

Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, місцезнаходження: вул.Тиверська, буд. 22, с-ще Тиврів Вінницького району Вінницької області

про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИІВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Черемошне Тиврівського району Вінницької області помер його батько, ОСОБА_2 , який до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , який належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 21.06.1990. За життя ОСОБА_2 своїм майном не розпорядився. Спадщину після смерті ОСОБА_1 прийняла мати позивача (дружина померлого) ОСОБА_3 . Вона на день смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована разом з ним, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину. Але вона за життя не встигла належним чином оформити спадщину на житловий будинок, тобто отримати правовстановлюючий документ, що підтверджував би її право на вище вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, так як померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Черемошне Тиврівського (Вінницького) району. Мати до дня смерті постійно проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 і який розташований в АДРЕСА_2 . За життя матір позивача, ОСОБА_3 , своїм майном не розпорядилася. Він спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті матері. У встановлений законодавством термін, а саме: 10.01.2018, він подав до Тиврівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом, заведена спадкова справа № 6183145. 10.01.2019 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,2061 гектара, для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:003:0251, яка розташована на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області і належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН № 047925.

Спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті матері був його рідний брат, ОСОБА_4 10.01.2019 позивач із братом уклали договір про розподіл спадкового майна, в якому зазначено, що вони є спадкоємцями в рівних частках майна ОСОБА_3 , і що земельна ділянка площею 2,0684 гектара, для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:003:0252, яка розташована на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, переходить у власність ОСОБА_4 , а земельна ділянка площею 2,2061 гектара, для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:003:0251, яка розташована на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області, переходить у його власність. Його брат ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У видачі в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку у житловому будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, який розташований в АДРЕСА_2 , йому відмовлено, оскільки відсутній належний документ, який посвідчує право власності спадкодавця на нього. Свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 21.07.1990 видане колгоспному двору, головою якого був його батько ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його мати ОСОБА_3 , спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті батька, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і за життя не отримала документи, які підтверджували її право на успадковану нею нерухомість. Тому він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку 1963 року забудови, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований в АДРЕСА_2 , позначений на плані Гніванського ВП КП "ВООБТІ", літерою "А", з верандою "а", загальною площею (підрахованою за формулами розрахунку площ) 80,1 кв.м., житловою 41,5 кв.м., допоміжною 38,6 кв.м., ганку, сараю "Б", літньої кухню "В", погріба "п/В", сараю "в", гаража "Г", вбиральні "Д", огорожі "№1", воріт "№2", хвіртки "№3", ринковою вартістю 243300 гривень, в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області, яка успадкувала даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 17.01.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 04.02.2025 закрито підготовче провадження та дану цивільну справу призначено до розгляду по суті. Крім цього, зазначеною ухвалою задоволено клопотання представника позивача, та витребувано з Тиврівської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позов підтримав, просить його задоволити з підстав, викладених в заяві.

Представник відповідача Тиврівської селищної ради в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений своєчасно, просить справу розглянути у відсутності її представника, позовні вимоги визнає та проти задоволення заяви не заперечує.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області помер ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , який належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 21.06.1990 (а.с.19).

Спадщину після смерті ОСОБА_1 прийняла дружина померлого ОСОБА_3 , оскільки вона на день смерті ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована разом з ним, що стверджується довідкою Черемошненського старостинського округу Тиврівської селищної ради № 158 від 27.11.2024 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Черемошне Тиврівського району Вінницької області померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.10).

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 , який вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_3 своїм майном розпорядилася.

Відповідно до відповідей з Тиврівської державної нотаріальної контори в Тиврівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №1/2018 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 . Спадкова справа щодо майна померлого ОСОБА_2 не заводилась.

За результатами дослідження спадкової справи №1/2018 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 встановлено, що в ній містяться наступні документи:

- заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 10.01.2018 про відмову від спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 ;

- заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 10.01.2018 про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 ;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_3 ;

- довідка про місце проживання ОСОБА_3 ;

- заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 10.01.2019 про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 ;

- заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_1 від 10.01.2019 про відмову від намірів поновлювати строк на прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 ;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2 ;

- - довідка про те, що на момент смерті ОСОБА_2 з ним постійно проживала ОСОБА_3 ;

- заповіт ОСОБА_2 ;

- договір про розподіл спадкового майна між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ;

- свідоцтва про право на спадщину за законом, видані ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Дослідженням документів, які містяться в спадковій справі встановлено, що спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті атері ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертались. Спірний будинок після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 прийняла в порядку спадкування за законом його дружина ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала з померлим, а ОСОБА_4 та ОСОБА_1 спадщину за заповітом після смерті батька не прийняли. Крім цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відмовились від прийняття спадщини за заповітом після смерті матері та прийняли спадщину за законом після її смерті, уклавши договір про розподіл спадкового майна, яким розподілили належні померлій матері земельні ділянки.

Так, позивач ОСОБА_1 спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті матері, у встановлений законодавством термін, а саме 10.01.2018 подав до Тиврівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

10.01.2019 ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,2061 гектара, для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:003:0251, яка розташована на території Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області і належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ВН № 047925.

ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Черемошне Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_4 , брат позивача, помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11).

Постановою державного нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори Зданевич С.А. від 24.12.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_2 , у зв`язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу в ОСОБА_1 на частку житлового будинку (а.с. 7-8). Зазначена обставина і стала підставою для звернення позивача до суду за захистом його невизнаного права.

Відповідно до довідки Гніванського відокремленого підрозділу КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 21.11.2024 № 687 станом на 31.12.2012 реєстрація права власності на житловий будинок за АДРЕСА_2 , 21.07.1990 зареєстровано в цілому комунальним підприємством "Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим №222, за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на будинковолодіння від 21.07.1990, виданого виконавчим комітетом Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області на підставі рішення №143 від 21.07.1988. Згідно Рішення 4 сесії 7 скликання Черемошненської сільської ради, Тиврівського району Вінницької області № 50 від 22.02.2016 вулицю "Маліновського" перейменовано на вулицю "Л.Українки" в с.Черемошне.

Згідно Рішення 46 сесії 8 скликання Тиврівської селищної ради Тиврівського району Вінницької області №3442 від 14.05.2024 вулицю "Л.Українки" перейменовано на вулицю "Лесі Українки" в с.Черемошне (а.с. 30).

Згідно технічного паспорту КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 15.11.2024, житловий будинок розташований в АДРЕСА_2 ,складається з житлового будинку 1963 року забудови, позначений на плані Гніванського ВП КП "ВООБТІ", літерою "А", з верандою "а", загальною площею (підрахованою за формулами розрахунку площ) 80,1 кв.м., житловою 41,5 кв.м., допоміжною 38,6 кв.м., ганку, сараю "Б", літньої кухню "В", погріба "п/В", сараю "в", гаража "Г", вбиральні "Д", огорожі "№1", воріт "№2", хвіртки "№3". У відповідності до матеріалів інвентаризаційної справи № 234 станом на 31.12.2012 року власником житлового будинку є ОСОБА_2 (а.с.25-30).

Згідно виписки з погосподарської книги Черемошненської сільської ради № 97 від 11.07.2024, відповідно до записів в погосподарській книзі за 2011-2015 роки, погосподарський № 0080 Черемошненської сільської ради, що за адресою с. Черемошне, знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями, земельною ділянкою та присадибною ділянкою, який рахується за померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.13).

Вирішуючи питання про розв`язання даного спору, суд прийшов до такого висновку.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до спадщини входять всі права та обов`язки спадкодавця, які не припиняються з настанням його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 5 ст. 1275 ЦК України відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно зі статтею 100 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним до 01.01.2003, в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 р. № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про власність ", застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Судом за результатом дослідження доказів встановлено, що право власності на спірний будинок було оформлено на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_2 на підставі свідоцтва № 210 про право особистої власності на будинковолодіння від 21.07.1990, виданого виконавчим комітетом Черемошненської сільської ради Тиврівського району Вінницької області.

Зазначене домоволодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір».

Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність».

Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України "Про власність") головою цього колгоспного двору являвся ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 21.07.1990 та довідкою Гніванського ВП КП "ВООБТІ" від 12.11.2024. За життя ОСОБА_2 склав заповіт, яким заповів усе своє майно, крім земельної ділянки (паю) площею 2,2061 га, своїм синам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частинах кожному. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 помер. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини за заповітом не звернулись та спадшщину не прийняли, зазначене в заповіті майно успадкувала за законом дружина ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким заповіла усе своє майно, крім земельної ділянки (паю) площею 2,2061 га, своїм синам ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частинах кожному. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла. Після смерті матері ОСОБА_4 та ОСОБА_1 подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини за заповітом. Водночас вони подали заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом, уклавши договір про розподіл спадкового майна, яким розподілили право на спадкування земельних ділянок, належних їх померлій матері. Щодо спірного будинку договір не укладався. Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 належать в рівних частинах по 1/2 право на спадкування за законом спірного будинку.

Суд зазначає, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту прав, який може бути застосований судом в разі відсутності умов для оформлення відповідних прав в нотаріальному порядку.

В даному випадку позивач отримав відмову нотаріуса в оформленні права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, оскільки право власності на нерухоме майно не виникало. Отже, у позивача відсутня можливість оформити своє право власності на спірний будинок в нотаріальному порядку.

Враховуючи вищевикладені обставини, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не позбавляє позивача права на спадкове майно.

Суд зауважує, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері, яка успадкувала житловий будинок після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 . При цьому, позивач частину спірного будинку фактично прийняв у спадщину в повному обсязі шляхом подачі нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини.

В свою чергу, за час свого життя в 1990 році ОСОБА_2 , відповідно до норм Цивільного кодексу УРСР та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, набув право власності на частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 ., який в подальшому успадкувала його дружина - моти позивача.

За змістом чинних на той час нормативних актів виникнення права власності на житловий будинок, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно, за позивачем ОСОБА_1 має бути визнано право власності на 1/2 частку будинку, оскільки він є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка за час свого життя набула право власності на спірний будинок, проте, оформити це право позивач в нотаріальному порядку не може, оскільки у нього відсутні документи, які підтверджують державну реєстрацію права власності на спірний будинок.

Підводячи підсумок суд вважає, що існують законні та достатні підстави для захисту прав позивача в судовому порядку шляхом задоволення позовних вимог про визнання права власності на частку спірного будинку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі суд враховує, що хоча позовні вимоги було задоволено, проте цей спір виник не з вини відповідача. Тобто, відповідач не вчиняв дій або бездіяльності, які мали наслідком виникнення цього спору, а набув статусу відповідача в силу норм Цивільного кодексу України. Таким чином, стягнення з відповідача судових витрат буде несправедливим та нерозумним, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не стягувати ці витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 2, 3, 5- 13, 76-81, 89, 258, 263, 264, 265 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Тиврівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку 1963 року забудови, з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований в АДРЕСА_2 , позначений на плані Гніванського ВП КП "ВООБТІ", літерою "А", з верандою "а", загальною площею (підрахованою за формулами розрахунку площ) 80,1 кв.м., житловою 41,5 кв.м., допоміжною 38,6 кв.м., ганку, сараю "Б", літньої кухню "В", погріба "п/В", сараю "в", гаража "Г", вбиральні "Д", огорожі "№1", воріт "№2", хвіртки "№3", ринковою вартістю 243300 гривень, в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області, яка успадкувала даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Черемошне Тиврівського району Вінницької області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 лютого 2025 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Черемошне Тиврівського району Вінницької області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП відсутній

Відповідач: Тиврівська селищна рада Вінницького району Вінницької області, місцезнаходження: вул.Тиверська, буд. 22, с-ще Тиврів Вінницького району Вінницької області

Суддя Патраманський І. І.