ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________
18 лютого 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого судді Самухи В.О., за участю секретаря судового засідання Беленчук Я.В., розглянувши у відкритому судовому засідання в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
19 грудня 2024 року ОСОБА_1 (далі, позивач) звернувся з позовом до Фастівського міськрайонного суду Київської області до ОСОБА_2 (далі, відповідачка) про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог стверджував, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу в м. Фастові.
Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні.
Позивач, як батько дитини, матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, належним чином виконує свої батьківські обов`язки, створюючи всі умови для забезпечення матеріального розвитку дитини.
Проте, відповідачка по справі, як мати, фактично самоусунулася від виконання своїх обов`язків. Систематично і навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків протягом тривалого часу, не виявляє інтересу до існування своєї дитини, не спілкується з дитиною у обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не цікавиться долею дитини, матеріальної допомоги не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини не піклується.
Крім цього, відповідач не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, про що надала нотаріально посвідчену згоду.
З урахуванням викладеного, позивач, просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, вирішено проводити судовий розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
За ініціативою суду були витребувані з Фастівського міськрайонного суду Київської області матеріали справ про адміністративні правопорушення № 1027/5961/12 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № 381/345/19 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № 381/288/19 відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для огляду в підготовчому судовому засіданні, а також копії постанов у вказаних вище справах про адміністративне правопорушення для долучення до матеріалів цивільної справи.
На виконання ухвали суду, витребувані докази були надані частково, а саме: копія постанови від 10.12.2012 по адміністративній справі № 1027/5961/12; копія постанови від 29.01.2019 по адміністративній справі № 381/288/19; копія постанови від 26.02.2019 по адміністративній справі № 381/345/19. Також повідомлено, що інші матеріали справ, зазначені у судовому запиті були знищені за закінчення терміну зберігання.
В підготовчому судовому засіданні, призначеному на 28.01.2025 року позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує, уточнювати їх не планує, додаткових доказів надавати не бажає, проте, після роз`яснення судом приписів статті 12, 13, 81 ЦПК України, надав письмове клопотання про допит свідків в суді та про забезпечення можливості надати пояснення його неповнолітнім сином ОСОБА_3 щодо суті спору та обставин справи. Відповідне клопотання було судом задоволено.
Додатково позивач повідомив, що відповідачка періодично з`являється за адресою реєстрації, відомостей про інше місце проживання відповідачки у нього немає.
Відповідачка, будучим належним чином повідомленою про час і місце судового засідання, для участі у підготовчому судовому засіданні не з`явилась, про причини неявки до суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не заявила. При цьому, конверт з ухвалою про відкриття провадження та позовною заявою з додатками, направлений на адресу реєстрації відповідачки повернувся у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а. с. 41).
З урахуванням зазначених обставин, судом постановлено ухвалу про можливість проводити підготовче засідання без участі відповідачки з подальшим повідомленням останньої про час і дату проведення судових засідань в порядку, передбаченому частиною 11 статті 128 ЦПК України.
Представниця органу опіки та піклування в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав підтримала, повідомила, що існують вагомі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав, додатково пояснила, що з відповідачкою проводились профілактичні бесіди, в тому числі й 02 жовтня 2024 року, однак, станом на дату розгляду справи в суді поведінка відповідачки та ставлення до сина не змінились.
Представниця органу опіки та піклування до додатково пояснила, що в неї немає документального підтвердження обставин щодо попереднього позбавлення батьківських прав відповідачки відносно інших її дітей та залишення відповідачкою новонароджених дітей в родильному будинку, ця інформація стала відомою під час спілкування з відповідачкою та ОСОБА_4 .
Позивач, відповідаючи на уточнюючі питання суду, підтвердив, що дійсно його дружина попередньо була позбавленою батьківських прав, вірогідно це мало місце років 15 назад, а справа розглядалась Фастівським міськрайонним судом Київської області. Рішення суду в цій справі у позивача відсутнє.
З урахуванням викладеного, головуючим суддею було зроблено запит до в. о. керівника апарату Фастівського міськрайонного суду від 28.01.2025 року про надання інформації про розгляд справ про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 в період часу з 2007 по 2016 роки.
У відповідь на вказаний запит було направлено супровідний лист № 05/09/13/25 від 28.01.2025 року, додаток до якого є належним чином завірена копія Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2007 у справі № 2-2575/07 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
У підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 14 лютого 2025 року.
Через канцелярію позивачем 10.02.2025 року подано супровідний лист, до якого долучені копії пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також копії паспортів вказаних осіб.
Також в підготовчому судовому засіданні було подано клопотання представника органу опіки та піклування про долучення до справи належним чином засвідчених копій документів, зібраних під час вирішення питання про надання висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2025 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У зв`язку з явкою свідків та неповнолітнього сина позивача, вирішено розпочати судовий розгляд справи по суті тієї ж дати, 14 лютого 2025 року.
В подальшому, під час розгляду справи по суті, в судовому засіданні була оголошена перерва до 18 лютого 2025 року.
В судове засідання, призначене на 14 лютого 2025 року позивач та представник третьої особи не з`явились, були повідомлені належним чином, подали заяви про проведення судового засідання без їхньою участі. Позивач просив задовольнити позов повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час і дату проведення судового засідання не з`явилась.
З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків, з`ясувавши думку неповнолітнього ОСОБА_3 , ознайомившись зі змістом позовної заяви та дослідивши долучені до матеріалів справи докази, вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Зокрема, судом встановлено, що сторони по справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали у цивільному (незареєстрованому) шлюбі.
Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 16.03.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с.13).
Згідно з Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2009 року по справі №2-1618/2009 та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 (а. с.16-17).
Відповідно до довідки про проживання № 112 від 17.12.2024, виданої виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області позивач, ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 15).
Згідно характеристики Фастівського ліцею № 7 Київської області вбачається, що ОСОБА_8 навчається у Фастівському ліцею № 7 з першого класу, зарекомендував себе як дисциплінований та самостійний учень, має навчальні досягнення середнього та достатнього рівня, навчається в повну міру своїх сил, має добрий загальний розвиток. Дитина забезпечена усім шкільним приладдям, одягнений відповідно моди та сезону - завжди охайний та акуратний. Батько співпрацює з класним керівником, мама жодного разу не відвідувала ліцей та не спілкувалася з класним керівником впродовж 5-9 класу (а. с. 18).
Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області № 628 від 18.11.2024, вирішено надати висновок до Фастівського міськрайонного суду Київської області щодо доцільності та відповідності інтересам дитини позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 19).

Відповідно до Висновку № 06-33/6269 від 25.11.2024, врахувавши рішення комісії з питань захисту прав дитини, оформлене протоколом № 23 від 25.10.2024, та рішення виконавчого комітету Фастівської міської ради від 18.11.2024 № 628, орган опіки та піклування вважає позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доцільним та такими, що відповідає інтересам дитини (а. с. 20-21).

З заяви, посвідченої приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області Сушановою Т.В., зареєстрованої в реєстрі за № 2052, від 17.12.2024 року, ОСОБА_2 добровільно і безумовно відмовилася від батьківських прав по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і надала згоду на позбавлення її батьківських прав (а. с. 14).

Крім цього, як вбачається з постанов Фастівського міськрайонного суду Київської області (витребуваних на запит суду) від 10.12.2012 (справа 1027/5961/12), 29.01.2019 (справа 381/288/19), 26.02.2019 (справа 381/345/19), ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у виді штрафів за ухилення своїх батьківських обов`язків по догляду за дитиною.

Далі, як слідує з копії заочного рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2007 року по справі № 2-2575/07, ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

В судовому засіданні були допитаними свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , які повідомили, що є подружжям, братом та невісткою позивача відповідно. Свідки тісно спілкувались з родиною позивача та безпосередньо обізнані з відносинами з його цивільною дружиною. Свідки повідомили, що у сторін спору є спільна дитина ОСОБА_3 . Вихованням дитини займався батько, він водив його в школу, в садочок та на гуртки, матір жодного разу не була в школі, періодично готувала сину та прала. Але після мобілізації батька ОСОБА_12 фактично самоусунулася від виховання та догляду за сином, залишає сина без поважних причин на довготривалі періоди часу - від декількох днів до тижнів. В період відсутності матері дитина на вихідних неодноразово проживала у свідків, також свідок ОСОБА_13 дуже часто приїздила до дитини та готувала йому їсти. Також, під час відсутності батька та матері готувала їсти дитині і залишалась з ним ще й хрещена. Свідки вказували, що у відповідачки відсутні будь-які поважні причини, в тому числі й хвороби, які б перешкоджали виконувати їй батьківські обов`язки. Свідки наполягали на тому, що відповідачка постійно зловживає алкогольними напоями.

В судовому засіданні свої пояснення надав неповнолітній ОСОБА_3 , який повідомив, що на нього не вчиняється будь-який моральний чи фізичний тиск або примус, пояснення надає добровільно, відсутня потреба у видаленні будь-якого учасника судового засідання на період часу, коли він надаватиме пояснення.

ОСОБА_8 пояснив, що дійсно проживає з матір`ю і батьком, що є позивачем і відповідачкою в цій справі. Матір завжди відносилась до нього неналежним чином, ніколи не цікавилась його вихованням та навчання, жодного разу не була в школі, в школу та на секції його водив батько, матір частко пропадала та була відсутньою протягом тривалого періоду часу. Після мобілізації батька відносини між матір`ю і сином стали ще гіршими, матір взагалі перестала цікавитись сином, пропадає на довго, не готує їсти, за відсутності батька дитині допомагають тітка і хрещена.

Суд вважає, що до спірних правовідносин сторін спору мають бути застосовані наступні правові норми.

Так, згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Стаття 180 СК України містить вимоги, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини від 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.

Згідно п. 16 цієї Постанови, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 164 СК України батьківські права тривають до повноліття дитини, позбавлення батьківських прав після його настання закон не допускає.

Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцять років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Отже, умовами застосування такої міри відповідальності як позбавлення батьківських прав є: 1) здійснення батьком (матір`ю) правопорушення, передбаченого ст. 164 СК; 2) наявність вини в діях батька (матері); 3) батько (мати) володіють повною цивільною дієздатністю; 4) дитина не досягла повноліття. Зазначені умови для позбавлення батьківських прав мають існувати одночасно.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі №211/559/16-ц).

11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було ухвалено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно з правовою позицією, викладеної в Постанові ВС від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З урахуванням досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 не намагається забезпечувати належні умови розвитку та виховання дитини, не займається його вихованням сина, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я, фізичний та моральний розвиток дитини, що свідчить про ухилення та небажання відповідача виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню, розвитку та утриманню дитини, що і є підставою для позбавлення її батьківських прав.

Поведінка відповідачки має усталений та довготривалий характер,остання була вже позбавленою батьківських прав відносно інших дітей та неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення батьківських обов`язків, однак належних висновків не зробила.

При цьому, станом на дату розгляду справи в суді, поведінка відповідачки не змінилась, хоча згідно тверджень представниці органу опіки та піклування, ОСОБА_2 була попереджена про наслідки продовження ухилення від виконання батьківських обов`язків, крім того, суд вважає, що відповідачці відомі наслідки ухилення від виконання батьківських обов`язків, так як вона вже була позбавленою батьківських прав щодо інших дітей.

Суд приймає до уваги висновок від 25.11.2024 № 06-33/6269 Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини.

Далі, аналізуючи нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 від 17 грудня 2024 року про відмову від батьківських прав, суд зазначає, що ця заява не може мати юридичних наслідків впливати на можливість припинення батьківських прав щодо дитини, проте, суд враховує зміст цього документа, як додаткове підтвердження факту байдужого ставлення відповідачки щодо виконання своїх батьківських обов`язків та не бажання останньої зберегти сімейні відносини з дитиною.

Про неправозгідність заяви про відмову від батьківських прав було звернено увагу в Постанові ВС від 10.11.2023 року у справі № 401/1944/22.

Також, суд не приймає до увагу долучені до матеріалів справи письмові пояснення дітей відповідачки щодо обставин попередньо ухилення нею від виконання батьківських обов`язків, так як згідно приписів статті 76, 90 ЦПК України письмові пояснення не є засобами доказування чи джерелами доказів.

При цьому, суд вважає, що досліджені в судовому засіданні докази в своїй сукупності дають можливість зробити переконливий висновок про доведеність позовних вимог та необхідність їх задоволення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, а тому її доцільно позбавити батьківських прав.

Разом з тим слід зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною у побачення з нею, а також права на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав, про що зауважив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у своєму рішенні від 29.09.2021 року у справі №459/3411/18.

Далі, в межах встановлених обставин справи, суд повинен додатково відповісти на питання, чи не намагається позивач використати приватноправовий інструментарій для досягнення юридичних наслідків у сфері публічно-правових відносин.

Зокрема, ВС у Постанові від 22.01.2025 року по справі № 495/432/23 звернув увагу на недопустимість застосування заходів захисту сімейний прав з метою звільнення від виконання військового обов`язку.

Аналізуючи встановлені обставин справи і враховуючи факт перебування позивача на військовій службі, суд приходить до переконання, що зазначена обставина не є визначальною та не може бути перешкодою для вирішення питання позбавлення батьківських прав, в тому числі і тому, що поведінка відповідачки по відношенню до сина має довготривалий характер і не обмежується періодом від дати введення воєнного стану, а до відповідачки попередньо були застосованими заходи впливу, однак це не принесло результату.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог в даному випадку є необхідним і відповідатиме найкращим інтересам дитини, ОСОБА_3 .

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, у відповідності до приписів статті 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, повинен бути стягнений з відповідачки.

Керуючись 141, 150, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4-5, 12-13, 76, 81, 141, 258-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

Ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно неповнолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 гривень 20 копійок, як компенсацію сплаченого судового збору за подання позову.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради, , місцезнаходження: Київська область, м. Фастів, пл. Соборна, 1.

Суддя Самуха В.О.