Номер провадження: 22-ц/813/449/25
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Валах Вікторія Володимирівна на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року (цивільна справа №521/11659/20), з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 15 000 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

ОСОБА_1 стверджує, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів його матеріальний стан погіршився, реальний фактичний дохід становить 6 500 грн, він орендує житло, на утриманні перебувають непрацездатні батьки, тому просить в порядку статті 192 СК України зменшити розмір аліментів на сина до 2 000 гривень щомісячно.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

у апеляційній скарзі адвокат Валах В.В. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про зменшення розміру аліментів в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вищевикладеного та положень ч. 1 ст. 274, ч. 1 ст. 368, 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України з 27 вересня 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно частин першої та другої статті 27 Конвенції, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У частині 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

За нормами частин 1 та 2 ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею ст. 181 СК України, в редакції Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно вимог ст. ст. 80, 184 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Одночасно, законодавцем визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Крім того, частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , актовий запис №8166.

05 березня 2014 року шлюб між сторонами розірваний, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , актовий запис №60.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року (цивільна справа №521/11659/20), з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 15 000 грн, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Судом першої інстанції також було встановлено, що з відомостей про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається, що позивач ОСОБА_1 був працевлаштований у ФОП ОСОБА_4 на посаді інженера-проектувальника за фахом в період з 04.09.2020 по 28.09.2021 із заробітною платою в розмірі 5 500 грн (довідка ФОП ОСОБА_4 від 28.09.2021).

01 жовтня 2021 року позивач працевлаштувався на посаду інженера-електротехніка на підприємстві ТОВ «Ніка-Стройінвест» із заробітною платою в розмірі 6 500 грн (довідка ТОВ «Ніка-Стройінвест» від 01.10.2021).

Актуальних відомостей про працевлаштування позивача у ФОП ОСОБА_4 або ТОВ «Ніка-Стройінвест» за період з 2022 року по день ухвалення судом рішення, оплату соціальних внесків за робітника останнім суду не було надано.

Згідно депозитних рахунків позивача у ПАТ КБ «Приватбанк»:

- за період з липня 2016 року по грудень 2016 року зараховано 16 291,44 доларів США

- за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року 45 692,95 доларів США

Згідно депозитних рахунків позивача АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_3 :

- за період з 15.02.2019 по 23.11.2020 зараховано 42 400,00 доларів США

- за період з березня 2020 року по серпень 2020 року 35 000,00 доларів США.

Крім того, суд вказав, що позивач ОСОБА_1 має посвідчення особи моряка серії НОМЕР_4 від 18.02.2019. Термін дії посвідчення - до 15.02.2024 року, статус «дійсний». За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за №91-7796/18/23 вих. від 22.02.2023 ОСОБА_1 19 серпня 2021 року виїхав за кордон України.

Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 зазначив, що сплата аліментів в розмірі 15 000 грн щомісячно для нього є непосильною, оскільки єдиним джерелом його доходу є офіційна заробітна плата, яка становить 6 500 грн, позивач також зазначив, що в нього відсутнє рухоме та нерухоме майно, також на його утримані перебувають його непрацездатні батьки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що позов є не доведеним належними та допустимими доказами, спростовується зібраними по справі доказами, крім того частина доказів була врахована судами при визначені розміру аліментів в 15 000 грн, а тому визначені законом підстави для безумовного зменшення розміру аліментів до 2 000 грн відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та вважає зазначити наступне.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №536/1557/17, від 30 червня 2020 року у справі №343/945/19, від 12 січня 2022 року у справі №545/3115/19 тощо, та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Отже, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Так, на погіршення свого матеріального становища ОСОБА_1 вказує, що він був працевлаштований у ФОП ОСОБА_4 на посаді інженера-проектувальника за фахом в період з 04.09.2020 по 28.09.2021 з заробітною платою в розмірі 5 500 грн, на підтвердження чого надав довідку ФОП ОСОБА_4 від 28.09.2021.

01 жовтня 2021 року ОСОБА_1 займає посаду інженера-електротехніка на підприємстві ТОВ «Ніка-Стройінвест» із заробітною платою в розмірі 6 500 грн, на підтвердження чого надав довідку ТОВ «Ніка-Стройінвест» від 01.10.2021.

Однак, відповідно до положень ч. ч. 2-3 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: на дітей від 6 до 18 років: 3 196 гривень.

Крім того, вимогами Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці

Аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн, щомісячно, які просить стягувати з нього ОСОБА_1 , на думку апеляційного суду не відповідатимуть інтересам дитини, оскільки є недостатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, необхідного для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Колегія суддів враховує, що згідно депозитних рахунків позивача у ПАТ КБ «Приватбанк»:

- за період з липня 2016 року по грудень 2016 року зараховано 16 291,44 доларів США

- за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року 45 692,95 доларів США

Згідно депозитних рахунків позивача АТ «Альфа-Банк» № НОМЕР_3 :

- за період з 15.02.2019 по 23.11.2020 зараховано 42 400,00 доларів США

- за період з березня 2020 року по серпень 2020 року 35 000,00 доларів США.

Апеляційний суд також не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 що на його утримані перебувають батьки, оскільки на підтвердження знаходження батьків позивача ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утриманні позивача (довідка про факт перебування осіб на утриманні або рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні; докази, що надані відповідачем батькам матеріальні засоби є основним та постійним джерелом їх існування) не надано належних та достатніх доказів.

Сам лише факт того, що позивач має батьків, які є пенсіонерами та отримують пенсію за віком, без підтверджуючих доказів того, що останні перебувають на його утриманні, також не може бути підставою для зменшення розміру присуджених аліментів.

Таким чином, враховуючи, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає з відповідачкою, перебуває на її утримані, а позивач ОСОБА_1 є фізично здоровою особою працездатного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), доказів про поганий стан його здоров`я матеріали справи не містять, інших утриманців немає, та зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, на депозитних рахунках мав значну суму грошових коштів, колегія суддів апеляційного суду вважає, що визначений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 02 березня 2021 року розмір аліментів в розмірі 15 000 грн, щомісячно, відповідатиме в першу чергу інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, та не становитиме надмірного тягаря для позивача, який у відповідності до вимог чинного зобов`язаний утримувати свою дитину.

Батьки зобов`язані забезпечити достатній та гармонійний розвиток дитини в межах своїх можливостей, а не в розмірі аліментів, який дорівнює законодавчо визначеному їх мінімуму.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Аліменти в розмірі 15 000 грн, щомісячно, не є завищеним в нинішніх умовах проживання, та є співрозмірними матеріальному становищу позивача, який є працездатною людиною, та який зобов`язаний утримувати свою дитину, надаючи їй необхідну матеріальну допомогу для її гармонійного фізичного, розумового та духовного розвитку та забезпечити належний життєвий рівень.

Окрім вищезазначеного, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що не зважаючи на те, що він має посвідчення особи моряка, він більше не працює моряком, та з серпня 2021 року знаходиться на території України.

Так, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 19 серпня 2021 року дійсно знаходиться на території України, що підтверджується інформацією наданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

При цьому, суд першої інстанції в своєму рішенні вказав, що «За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за №91-7796/18/23 вих. від 22.02.2023 року позивач 19.08.2021 року виїхав за кордон України» (а.с. 176).

Таким чином, інформація Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, про те, що ОСОБА_1 з 19 серпня 2021 року знаходиться на території України, спростовує, твердження суду першої інстанції, про те, що позивач перебуває за кордоном, а тому таке посилання слід виключити з мотивувальної частини рішення, як безпідставне.

Згідно ч. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Валах Вікторія Володимирівна задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2023 року змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на те, що «За даними Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за №91-7796/18/23 вих. від 22.02.2023 позивач 19.08.2021 виїхав за кордон України».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 18 лютого 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк

Р.Д. Громік