ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21616/24

Провадження № 22-ц/820/345/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу №686/21616/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 0.03.2023-100002033 від 10.03.2023 року в розмірі 28 960 грн. та судові витрати в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, товариство посилалося на те, що 10.03.2023 року між сторонами був укладений кредитний договір № 0.03.2023-100002033, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 14 000 грн. що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 10.03.2023 року, строком на 42 дні, зі строковою процентною ставкою 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та ставкою - 3% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Таким чином ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість станом на 20.04.2023 року у розмірі 28 960 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 13 280 грн. та процентів в розмірі 15 680 грн. Вказаний розмір заборгованості товариство просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2024 року позов було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором в розмірі 28 960 грн. та судові витрати в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вважає вказане рішення незаконним, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт вважає, що встановлені законодавством умови укладення споживчого договору, а саме умови його підписання в матеріалах справи відсутні, оскільки паспорт споживчого кредиту, як документ який є результатом укладення договору не містить його підпису, а лише на окремому аркуші, який немає жодних орієнтирів, вважаючи що він належить до паспорту споживчого кредиту долучено лист із ніби то одноразовим ідентифікатором, таким чином копія такого незрозумілого тексту на папері не є доказом укладення договору.

Крім того вважає, що матеріали справи не містять належних та обґрунтованих доказів щодо правомірності нарахованої заборгованості за процентами, а наявність розрахунку про стан заборгованості за період з 10.03.2023 року по 20.04.2023 року, який було створено в одноособовому порядку із зазначенням лише суми заборгованості без будь яких зазначень прострочення заборгованості, порядку нарахування, періодів нарахування та відсоткової ставки не можна розцінювати як належний та допустимий доказ по справі

Також зазначає що процента ставка в розмірі 75979%, яка зазначена в паспорті споживчого кредиту є нечесною підприємницькою діяльністю та вказує що йому є незрозумілим розрахунок відсотків у розмірі 15 680 грн, оскільки враховуючи загальні витрати за весь період які становлять 11 760 грн, які могли бути нараховані за дотриманням законності вимог укладення договору.

Також звертає увагу суду, що позивач зазначає тіло кредиту в розмірі 13 280 грн, але при цьому видав кредит у розмірі 14 000 грн, тобто таким чином відсутні будь які докази того скільки на погашення тіла кредиту та відсотків надійшло коштів.

Посилається що товариство зазначаючи в паспорті споживчого кредиту орієнтовану загальну вартість кредиту в розмірі 25 760 грн, при цьому просить стягнути 28 960 грн. таким чином дана розбіжність не може підтверджувати правильність розрахунку.

Так апелянт вказує, що невідомо з яких даних виходило товариство при обчисленні відсотків, загальної вартості кредиту та реальної процентної ставки за договором, оскільки матеріали справи не містять жодних таблиць, формул чи значень.

Також стверджує що розрахунок заборгованості позивача, який складається лише з однієї стрічки не може підтверджувати існування кредитної заборгованості, оскільки він не є документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Разом з тим апелянт вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано стягнув з нього відсотки у розмірі 15 680 грн, оскільки такий розмір не передбачений договором, так позивачем не надано розрахунку заборгованості за нарахованими відсотками, що позбавляє можливість перевірити законність їх нарахування у заявленому розмірі.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі апелянт просить рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 10.03.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та позичальником ОСОБА_1 був укладений кредитний договір (оферти) № 0.03.2023-100002033, шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 кредитного договору, він укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Строк на який надається кредит становить 42 дні з дня його надання, дата повернення (виплати) кредиту 20.04.2023 року, за процентною ставкою Економ, Стандарт.

Ставка «Економ», фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ».

У свою чергу ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ».

На виконання даного договору кредитодавцем в цей же день позичальнику було надано кредит в сумі 14 000 грн. шляхом перерахування на платіжну карту позичальника НОМЕР_1 , зазначеній в кредитному договорі (акцепті пропозиції), що підтверджується квитанцією № від 10.03.2023 року платіжної системи Liqpay, з первинним періодом користування кредитом 14 днів з дня його надання.

Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 730 % річних. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, у відповідності до п. 4.4 договору сторони встановлюють, що проценти нараховуються з дня надання кредиту (включаючи безпосередньо день надання кредиту) включно з дати його фактичного повернення.

Відповідно до договору відповідача було ознайомлено і ним прийнято умови кредитного договору, він підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору № 0.03.2023-100002033 від 10.03.2023 року, з яким попередньо ознайомився та підтвердив вказаний факт шляхом підписання електронним підписом. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті.

Як вбачається із довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, заборгованість ОСОБА_1 становить 13 280 грн. за тілом кредиту та 15 680 грн. за процентами нарахованими за період з 10.03.2023 року по 20.04.2023 року.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

В силу статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон №675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

Як передбачено пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Із положень частини першої статті 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу статті 610 ЦК України що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Задоволняючи позов, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитом. З таким висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Споживчий центр», посилалося на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак належним чином взятті на себе зобов`язання за цим договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.

На підтвердження вказаних обставин ТОВ «Споживчий центр» надало суду: довідку розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 0.03.2023-100002033 від 10.03.2023 року, пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), заявку від 10.03.2023 року, квитанцію № від 10.03.2023 року платіжної системи Liqpay та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті.

Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору від 10.03.2023 року № 0.03.2023-100002033, з якими він попередньо ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті.

Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення).

Відповідно до пунктів 11.3 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник підтверджує, що вказаний ним при реєстрації номер телефону належить виключно позичальнику, не переданий та не буде переданий у користування та/або володіння та/або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер телефону використовується та буде використовуватись позичальником при виконанні умов даного договору, вчиненні будь-яких операцій за ним.

Згідно пункту 11.4 про укладення кредитного договору (оферта) позичальник підтверджує, що вказаний ним для перерахування коштів платіжний засіб/поточний рахунок належить виключно позичальнику на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином, платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно позичальником.

Таким чином вказані докази підтверджують те, що 10.03.2023 року сторони уклали в електронній формі кредитний договір, на виконання якого ТОВ «Споживчий центр» перерахувало на картковий рахунок відповідачу кредитні кошти у розмірі 14 000 грн., а він зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.

Проте після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 грошові кошти не повернув та не сплатив проценти за користування ними.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, а тому з нього на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за цим договором в розмірі 13 280 грн. за тілом кредиту та 15 680 грн. за процентами.

Таким чином доводи апеляційної скарги про те що з ОСОБА_1 було незаконно стягнуто відсотки слід відхили, у зв`язку з тим що відповідно до ч. 6 заявки укладеної між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 від 10.03.2023 року визначається Ставка "Економ" фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ".

Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Крім того зазначено, що проценти розраховуються шляхом множення Кредиту (залишку Кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування Кредитом/ залишком Кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді.

Таким чином розрахунок заборгованості за процентами розраховується:

14 000 грн (сума виданих кредитних коштів) х 2% (Ставка "Економ") х 14 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою`Економ") та дорівнює 3 920 грн.

14 000 грн.(сума виданих кредитних коштів) * 3% (Ставка "Стандарт") х 28 (кількість днів користування кредитними коштами за ставкою "Стандарт") та дорівнює 11 760 грн.

Арифметичним шляхом складення нарахованих процентів за користування кредитними коштами за періоди "Економ" та "Стандарт":

Кількість днів користування кредитними коштами 14+28=42 дні.

Сума нарахованих процентів за період користування кредитними коштами становить 3 920+11 760=15 680 грн.

Також твердження апелянта про надання товариством неналежного розрахунку про стан заборгованості, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки апелянтом не було надано на спростування доводів позивача власного контррозрахунку.

З врахуванням викладеного інші доводи апеляційної скарги не знаходять свого підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції. Надані позивачем докази, колегія суддів визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Натомість стороною відповідача не надано доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та подані позивачем докази.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ним правильно встановлено обставини справи та визначено з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно встановив обставини справи, тому невірно прийшов до висновку про розмір заборгованості, є помилковими.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Висновки суду першої інстанції не суперечать наведеним в апеляційній скарзі правовим позиціям Верховного Суду щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору, оскільки в справах, у яких судом касаційної інстанції викладені правові висновки, та у справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлені різні обставини.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 листопада 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова