Номер провадження: 22-ц/813/585/25
Справа № 501/1054/23
Головуючий у першій інстанції Смирнов В.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бороган Валентин Володимирович на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 вересня 2023 року по справі за позовом Приватного підприємства «КК «КОІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг, -

В С Т А Н О В И В:

20 березня 2021 року Приватне підприємство «КК «КОІН» (- далі ПП «КК «КОІН») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 ..

В обґрунтування позовних вимог вказано, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем від 14.09.2021 (на підставі договору) по об`єкту за адресою: приміщення №4, пров. Успенський, м. Одеса, Одеської області. Позивач зазначив, що станом на 03 березня 2023 року у абонента ОСОБА_1 за період з 01.10.2021 по 31.01.2023 утворилась заборгованість у розмірі 8 672,63 грн.

Посилаючись на вищевикладені обставини, ПП «КК «КОІН» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за надання житлово-комунальних послуг у розмірі 8 672,63 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 12 вересня 2023 року позовні вимоги ПП «КК «КОІН» задоволено.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь ПП «КК «КОІН» борг за надання житлово-комунальних послуг по об`єкту за адресою: приміщення АДРЕСА_1 , за період з 01 жовтня 2021 року по 31 січня 2023 року, у розмірі 8 672,63 грн.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бороган В.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПП «КК «КОІН» в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що позивачем не доведено належними доказами наявність заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 8 672,63 грн. Також вказано, що судом першої інстанції було порушено правила підсудності, оскільки справи щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги повинні розглядатися судом за місцем знаходження нерухомого майна, тобто Приморським районним судом м. Одеси.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вищевикладеного та положень ч. 1 ст. 274, ч. 1 ст. 368, 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, та відзиві на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне.

У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Тобто, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є безумовною підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідачу з 06.11.2021 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 .

14 вересня 2021 року між ПП «КК «КОІН» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг.

Звертаючись до суду із даною апеляційною скаргою, представник ОСОБА_1 посилався на порушення судом першої інстанції правил підсудності, оскільки місцезнаходженням нерухомого майна є Приморський район м. Одеса, однак справа була розглянута Іллічівським міським судом Одеської області.

Згідно ч. 2 ст. 378 ЦПК України, справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Однак, у даному випадку колегія суддів враховує, що матеріали справи містять відзив на позовну заяву де, серед іншого, представник відповідача заявляв про виключну підсудність даної справи.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованими та приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, оскільки таке рішення було прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Згідно ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом. Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності (ч. 1 ст. 8, ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.

Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.

Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.

Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (ст. 378, п. 6 ч. 1 ст. 411 ЦПК України).

Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.

Подібні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №536/1267/18 (провадження №61-1182св19).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до норм ЦПК України, існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Згідно ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 32 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України вимоги, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

У постанові від 10 квітня 2019 року в справі №638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року в справі №910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі №911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Наведене свідчить, що вимоги про стягнення заборгованості з оплати за комунальні послуги повинні розглядатись за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом даного позову є стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, які надавалися до приміщення №4, провул. Успенський, м. Одеса, Одеської області, яке належить ОСОБА_1 на праві власності.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що дана справа не підсудна Іллічівському міському суду Одеської області, та підлягає передачі на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси, як суду за місцезнаходженням нерухомого майна.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст. ст. 30-31, 367, 368, п. 5 ч. 1 ст. 374, 378, 381384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бороган Валентин Володимирович, задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 вересня 2023 року скасувати.

Справу направити для розгляду по суті до Приморського районного суду м. Одеси за територіальною підсудністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 18 лютого 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк