Справа № 367/5598/24
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.,

за участю секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2008 року. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року шлюб з відповідачем розірваний. В період шлюбу вони з відповідачем за спільні кошти придбали: земельну ділянку, площею 0,072 га, кадастровий номер :04:002:0848, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; транспортний засіб «Daewoo Nexia», д.н.з. НОМЕР_1 , 2007 року виписку, VIN код НОМЕР_2 . Оскільки розділити спільно нажите майно в добровільному порядку вони з відповідачем не можуть, просила визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вказане вище майно; у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, визнати за нею ( ОСОБА_1 ) право власності на частину вказаної земельної ділянки та стягнути з відповідача на її (позивача) користь 32 500 гривень грошової компенсації ідеальної частки вказаного автомобіля, припинивши її право спільної власності на цей автомобіль.

Ухвалою суду від 02 серпня 2024 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Стащук В.А. позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у встановлені судом строки відзив на позов не подав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки відповідач не повідомив про причини своєї неявки, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, у суду наявні відомості про належне його повідомлення про дату, час і місце цього засідання, тому причин для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає і вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 18 травня 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 15).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 16-17).

04 жовтня 2017 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляшук О.В., придбав земельну ділянку, площею 0,072 га, кадастровий номер :04:002:0848, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 18-19).

Відповідно до повідомлення регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) станом на 25 квітня 2024 року транспортний засіб «Daewoo Nexia», 2007 року випуску, 07.07.2017 в ТСЦ МВС № 3247 зареєстровано на ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ № 3247/2017/531235 від 07.07.2017 (а.с. 35)

З копії інформаційно-консультаційної довідки оціночної компанії Товариство з обмеженою відповідальністю «Галтекс Плюс» № GP240424-003 від 24 квітня 2024 року вбачається, що станом на 24 квітня 2024 року ринкова вартість об`єкта дослідження на території України, а саме колісного транспортного засобу: марка/модель - Daewoo Nexia, тип легковий седан, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN): НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 2007 року випуску, об`єм двигуна 1498 см3 складає: 65 000 грн (а.с. 20-34).

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо позову, суд вважає, що вказане майно, набуте сторонами за час їх шлюбу і належить їм (сторонам) на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Так як підстав для відступлення від рівності часток не вбачається, то суд вважає, що частки сторін в їх спільному майні є рівними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності, присуджується одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, ч. 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне поділити спільне сумісне майно бувшого подружжя ОСОБА_4 і ОСОБА_1 та визнати за останніми право власності по частині за кожним на земельну ділянку, площею 0,072 га, кадастровий номер :04:002:0848, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 32 500 грн грошової компенсації частки позивачки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , припинивши її право спільної власності на вказаний автомобіль.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови у позові на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питанян про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційний до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присутдені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При вирішенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 42 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «Еаst/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду надано копії договору про надання професійної допомоги адвокатом від 17 квітня 2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 11 січня 2025 року, квитанції до прибуткового касового ордера від 11 січня 2025 року, згідно яких витрати понесені позивачкою на правничу допомогу складають 39 500 гривень (а.с. 134-136).

Однак з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивачки сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 39 500 гривень не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 5 000 гривень, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір в розмірі 2820,04 грн.

Керуючись ст. 81, 77, 78, 141, 259, 273, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 : земельну ділянку, площею 0,072 га, кадастровий номер :04:002:0848, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та транспортний засіб «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року виписку, VIN код НОМЕР_2 .

Поділити спільне сумісне майно бувшого подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, площею 0,072 га, кадастровий номер :04:002:0848, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на частину земельної ділянки, площею 0,072 га, кадастровий номер :04:002:0848, цільове призначення: для колективного садівництва, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 32 500 (тридцять дві тисячі п`ятсот) гривень грошової компенсації її частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб «Daewoo Nexia», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, VIN код НОМЕР_2 , припинивши її право спільної власності на вказаний автомобіль.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2820 (дві тисячі вісімсот двадцять) гривень 04 копійки та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 17 лютого 2025 року.

СуддяМ.Герасименко