Справа № 451/808/19 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/811/3270/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: апелянта - приватного виконавця Шелінської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою приватного виконавця Шелінської Юлії Андріївни на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 року у справі за поданням приватного виконавця Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2024 року Приватний виконавець Шелінська Ю.А. звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивує тим, що на даний час рішення суду не виконано, не дивлячись на те, що приватним виконавцем вжито передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішень, боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. Ухилення боржника полягає у: неподанні декларації про доходи та майно боржника, що передбачено у пункті 2 постанови про відкриття виконавчого провадження; ігноруванні наявності відкритого виконавчого провадження; невиконання свого прямого обов`язку виконання судового рішення. Таким чином, наявність у ОСОБА_1 невиконаного зобов`язання, покладеного на неї згідно виконавчого листа № 451/808/19, виданого 24.05.2024 Радехівським районним судом Львівської області та виконавчого листа № 451/808/19 виданого 24.05.2024 року Радехівським районним судом Львівської області, а також ухилення боржником від виконання своїх зобов`язань, є підставою для його обмеження у праві виїзду за межі України, до сплати ним заборгованості (а.с.192-195).

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 року у задоволенні подання приватного виконавця Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила приватний виконавець Шелінська Юлія Андріївна, подавши апеляційну скаргу.

Апелянт стверджує, що в межах виконавчого провадження вона вжила всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання рішення суду, однак боржник ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

Зазначає, що ухилення боржника полягає у неподанні декларації про доходи та майно, що передбачено у п.2 постанови про відкриття виконавчого провадження, ігноруванні наявності відкритого виконавчого провадження, невиконанні свого прямого обов`язку виконання судового рішення.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким подання задоволити.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

З урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Сторони мали реальну можливість реалізувати свої процесуальні права з доведенням своєї позиції по справі, у тому числі через можливість брати участь в судовому засідання в режимі відеоконференції або через представника.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність учасників справи, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта - приватного виконавця Шелінської Ю.А. на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, суд виходив з того, що заявником не надано достатніх доказів на підтвердження навмисного чи іншого свідомого невиконання боржником своїх обов`язків по сплаті боргу та його наміру ухилятися від виконання покладеного на нього зобов`язання, а сама по собі наявність невиконаного рішення суду не може бути підставою для обмеження свободи пересування боржника.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Шелінської Ю.А. перебуває зведене виконавче провадження ЗВП №75949844: 1) Виконавче провадження ВП №75213183 з примусового виконання виконавчого листа №451/808/19 виданого 24.05.2024 Радехівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 борг у сумі 299 660 гривень 10 копійок; 2) Виконавче провадження ВП №75213424 з примусового виконання виконавчого листа №451/808/19 виданого 24.05.2024 року Радехівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2996 гривень 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень (а.с.196-199).

04.06.2024 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75213183 (а.с.200), скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу боржника, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 04.06.2024 (202-204).

04.06.2024 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №75213424 (а.с.201), скеровано рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу боржника, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 04.06.2024 (202-204).

Лист з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №75213183 та постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №75213424 боржником отримано (а.с.205).

Пунктом 2 постанови про відкриття виконавчого провадження зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно протягом п`яти робочих днів.

Боржником вказану декларацію виконавцю не подано.

04.06.2024 виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника ВП №75213183, згідно якої накладено арешт на все рухоме, нерухоме майно (а.с.206); про арешт коштів боржника ВП №75213183 (а.с.207); про арешт коштів боржника ВП №75213424 (а.с.209).

Згідно електронної відповіді AT «Ощадбанк» від 05.06.2024 арешт накладено.

Згідно електронної відповіді Податкової служби України від 04.06.2024 відсутня інформація про джерела отримання доходів боржника.

Згідно електронної відповіді Пенсійного Фонду України від 04.06.2024 року боржник отримує пенсію у розмірі 2725.00 грн. у Кам`янка-Бузьке об`єднане управління ПФУ (а.с.210-213).

Згідно електронної відповіді МВС України від 04.06.2024 відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

04.06.2024 виконавцем скеровано платіжну інструкцію №12943 від 04.06.2024 року в AT «Ощадбанк» до виконання (а.с.214).

Згідно відповіді Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 11.06.2024 боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 12.05.2022 року, органом 4633 (а.с.220).

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 18.06.2024 року відсутня інформація щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_3 в період 24.05.2024 р. по 18.06.2024 (а.с.221).

Згідно відповіді Радехівської міської ради від 18.06.2024 року боржник зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.222).

Згідно відповіді Західного міжрегіонального управління державної служби з питань праці від 19.06.2024 за боржником не зареєстровано великотоннажних та інших технологічних транспортних засобів, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування (а.с.223).

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.06.2024 року станом на 01.01.2013 року земельних ділянок у власності боржника на території області не зареєстровано (а.с.224).

03.09.2024 приватним виконавцем винесено постанови зміни (доповнення) реєстраційних даних ВП № 75213183, ВП № 75213424, якою доповнено адресу боржника - Адреса: АДРЕСА_1 (а.с.226, 227).

03.09.2024 приватним виконавцем винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження ВП №75213183 у ЗВП № 75949844 (а.с.228).

03.09.2024 виконавцем надіслано вимогу-виклик боржнику на адресу: АДРЕСА_1 з`явитись 13.09.2024 року для дачі пояснень з приводу виконавчого документа, що підтверджується списком згуртованих поштових відправлень від 03.09.2024 (а.с.229-232).

Лист отримано боржником 07.09.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу від 03.09.2024 (а.с.233).

Згідно платіжної інструкції №JBKL0640D від 16.09.2024 на депозитний рахунок приватного виконавця надійшли кошти в сумі 10 915,41 грн., які було розподілено таким чином: 9292,90 грн. заборгованість на користь стягувача, 929,26 грн. основної винагороди приватного виконавця та 693,25 грн. витрат виконавчого провадження (а.с.234-237).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 11.10.2024 встановлено, що у боржника відсутнє нерухоме майно (а.с.237).

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Згідно ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця. За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. Відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної або громадської безпеки, для забезпечення громадського порядку, запобігання злочину, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідна норма Конвенції міститься у статті 33 Конституції України, якою встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Такі обмеження встановлюються, зокрема, статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», що передбачає підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, в тому числі, коли особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Обмеження на виїзд боржника з України являє собою втручання в його право покидати країну, гарантоване пунктом 2 статті 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Гочев проти Болгарії (Gochev v.Bulgaria), рішення від 26.11.2009 року (заява № 34383/03), Європейський суд визначив загальні стандарти щодо права на свободу пересування. Тимчасове обмеження в праві виїзду за ухилення від виконання зобов`язань має відповідати трьом критеріям: - ґрунтуватися на національному законі; - переслідувати одну або декілька легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції; - відповідати справедливому балансу між правами людини та публічним інтересом, тобто бути пропорційним меті його застосування.

У цій справі Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише настільки, наскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121)

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. рішення Європейського Суду у справі «Рінер проти Болгарії», § 124 і рішення Європейського Суду "Фельдеш и Фельдешне Хайлик проти Угорщини", § 35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості та законності процедури (див. рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. у справі «Сіссаніс проти Румунії»), скарга № 23468/02, § 70

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, які стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. у справі "Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії" (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, § 60)...".

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, розуміються будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо), що роз`яснив Верховний Суд України 01 лютого 2013 року при розгляді питань, які виникають в судовій практиці про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

У проведеному 01.02.2013 року Верховним Судом України аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вказано, що з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону № 3857-XII та у п.18 ч.3 ст.11 Закону №606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Колегія суддів приходить до висновку, що приватним виконавцем доведено, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу приватного виконавця Шелінської Юлії Андріївни задовольнити.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2024 скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким подання приватного виконавця Шелінської Юлії Андріївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволити.

Тимчасово обмежити - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов?язань, покладених на неї згідно зведеного виконавчого провадження ЗВП N? 75949844 з примусового виконання виконавчого листа №451/808/19 виданого 24.05.2024 року Радехівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 борг у сумі 299 660 гривень 10 копійок та виконавчого листа №451/808/19 виданого 24.05.2024 року Радехівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2996 гривень 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.