ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 679/1131/24

Провадження № 22-ц/820/279/25

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 679/1131/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Шкодяком Ігорем Антоновичем, на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 серпня 2020 року, на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі цієї заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

На підтримання заявлених позовних вимог позивачка посилалася, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 березня 2013 року, а ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 . Відповідно до рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 жовтня 2020 року шлюб між ними розірвано. Згідно судового наказу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 серпня 2020 року у справі № 679/1104/20 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до його повноліття. На час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів відповідач не мав постійного доходу, але на даний час він працює в Польщі, а тому має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі. Оскільки витрати на утримання дитини постійно збільшуються, тому позивачка просить змінити розмір аліментів на частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня подачі цієї заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У липні 2024 року ОСОБА_2 , подала уточнену позовну заяву, в якій просила змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_1 , які стягуються з нього на підставі судового наказу Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 жовтня 2020 року, на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на частку всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову до суду і до виповнення сину повноліття.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 листопада 2024 року позовну заяву задоволено частково, змінено спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 серпня 2020 року у справі № 679/1104/20 (провадження № 2-н/679/152/2020), та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на малолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, у задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено, вирішено питання щодо стягнення судового збору.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду, подав через свого представника - адвоката Шкодяка І.А. апеляційну скаргу, посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. представник апелянта посилається, що позивачка надала суду витяг із реєстру Ямпільської територіальної громади від 31 серпня 2022 року, відповідно до якого вона зареєстрована та з 25 липня 2022 року проживає за адресою: АДРЕСА_1 проте у самому позові вказано, що вона фактично проживає за адресою: по АДРЕСА_2 . У той же час відповідно до наданої позивачем довідки про реєстрацію місця проживання дитини їх син ОСОБА_4 із 20 січня 2020 року, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , за цією ж адресою зареєстрований та проживає батько, який є відповідачем у справі. Отже, із наданих позивачем документів вбачається, що дитина зареєстрована та проживає разом із батьком, а тому вона не має права на отримання аліментів від відповідача. Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що бажає збільшити розмір аліментів, однак жодного доказу наявності підстав і умов для цього суду не надала.

Тому, ОСОБА_1 та його представник адвокат Шкодяк І.А. просить скасувати рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - сторони у справі є батьками дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з судовим наказом Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 серпня 2020 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27 серпня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 жовтня 2020 року, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано.

12 липня 2022 року, після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила призвіще на ОСОБА_6 .

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 посилалася, що після розірвання шлюбу, син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні та вона право на зміну способу стягнення аліментів.

Ч. 1,2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому, закон не визначає обов`язкових умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів і встановити їх у частці від доходу відповідача, посилаючись на зміну її майнового стану, оскільки утримання дитини за раніше розміру визначеного розміру аліментів ставить її в скрутне матеріальне становище.

Тобто, позивачка в даній цивільній справі визначила предметом позову зміну способу стягнення аліментів - їх присудження в розмірі 1/4 частки від доходу батька дитини.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28 серпня 2020 року, може бути змінений за позовом стягувача та, виходячи з обставин справи, правомірно задоволив позов.

Доводи апеляційної скарги, що суд при ухваленні судового рішення не врахував норми ст. 192 СК України, за якими для зміни способу і відповідно розміру аліментів необхідною умовою є зміна матеріального або сімейного стану одного з батьків, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, а позивач свою чергу доказів цього не надала слід відхилити.

Як зазначено вище за нормами ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів і за змістом наведеної норми закон не визначає обов`язкових умов чи підстав для зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Таким чином доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги.

Що стосується доводів апелянта, про те що із наданих позивачем документів вбачається, що дитина зареєстрована та проживає разом із батьком, а тому позивачка не має права на отримання аліментів від відповідача, то суд зазначає, що місце реєстрації дитини та проживання дитини може бути не тотожним, а позивачка звертаючись до суду з позовом вказувала, на те що дитина проживає з нею, натомість відповідачем доказів на спростування таких тверджень позивачки суду не надано, а тому висновки суду щодо проживання неповнолітньої дитини із матір`ю та перебування на її утримання, в ході розгляду справи спростовано не було.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим колегія суддів апеляційного суду не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Шкодяком Ігорем Антоновичем залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова