провадження № 22-ц/824/3307/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕН ВАН» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ «СТАР ІНВЕСТМЕН ВАН», в якому просила суд:

стягнути з відповідача на користь позивачки безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 616 700,00 грн, а також судовий збір в сумі 6 278,01 грн.

В обґрунтування позову вказувала, що у квітні 2023 року ТОВ «Стар Інвестмeнт Bан» у Господарському суді міста Києва було ініційовано справу №910/6713/23 про банкрутство ПАТ «Броварський завод пластмас», головою наглядової ради якого є позивач. Підставами для звернення ТОВ «Стар Інвестмент Ван» до суду щодо банкрутства ПрАТ «Броварський завод пластмас» стали, зокрема, накази Господарського суду Київської області від 27 квітня 2021 року у справі №911/1850/18, a саме: про стягнення з ПрАТ «Броварський завод пластмас» на користь TОВ «Стар Інвестмент Ван» 616 700, 00 грн. судових витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та про стягнення з ПрАТ «Броварський завод пластмас» на користь ТОB «Стар Інвестмент Ван» 925 050,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

З метою запобігання процедурі банкрутства ПрАТ «БЗП», ОСОБА_1, 13 жовтня 2023 року, було сплачено на користь ТОВ «Стар Інвестмент Ван», згідно наказів Господарського суду Київської області від 27 квітня 2021 року у справі №911/1850/18 - 616 700,00 грн. та 925 050,00 грн. відповідно, що підтверджується оригіналами квитанції від 13 жовтня 2023 року до платіжної інструкції №0.0..1 та квитанції від 13 жовтня 2023 року до платіжної інструкції № 0.0..1.

Вказані квитанції знаходяться в матеріалах справи №910/6713/23, а факт сплати грошових коштів на користь TОВ «Стар Інвестмент Ван» також встановлений в ухвалі Господарського суду м. Києва від 16 жовтня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Разом з тим, щодо судового збору за розгляд справи №911/1850/18 у Господарському суді Київської області, в сумі 616 700, 00 грн., то такого збору з боку TОВ «Стар Інвестмент Ван» не сплачено і не могло бути сплачено, адже товариство участі в розгляді даної справи в суді першої інстанції не приймало. Первісним позивачем у справі №911/1850/18, при її розгляді в суді першої інстанції, а й відтак і особою, що сплачувала судовий збір в розмірі 616 700, 00 грн за розгляд справи в суді першої інстанції було ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК».

У свою чергу, до участі в розгляді зазначеної справи ТОВ «Стар Інвестмент Bан» вступило лише на стадії її розгляду в апеляційній інстанції.

Таким чином, у даній справі ТОВ «Стар Інвестмент Ван» сплачувалася сума судового збору лише в розмірі 925 050,00 грн.

З метою з`ясування законності вимог ТОВ «Стар Інвестмент Ван» до ПрАТ «БЗП» в сумі 616 700, 00 грн. на адресу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб був направлений адвокатський запит в інтересах ПрАТ «БЗП», у відповідь на який, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що відповідно до пyнктy 3.3. договору №38061 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного між ПАТ «ВІЕЙБІБАНК» та ТОВ «ЕЙПIЕС УКРАЇНА» (прим. попередня назва ТОВ «Стар Інвестмент Ван»), сканована копія якого розміщена на інформаційному порталі prozorro.sale, в момент укладення договору новий кредитор отримав від банку усі наявні в банку документи, що підтверджують права вимоги до боржників. Відповідно до умов договору відступлення, новий кредитор в день укладення договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, набуває усі права кредитора за основними договорами. Також, виходячи із зазначених у адвокатському запиті відомостей, в єдиній операційно-інформаційній системі Фонду відсутня інформація щодо надходження коштів в сумі 616 700 грн. від TOВ «Стар Інвестмент Ван» до ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК».

Вищевказане свідчить що ТОВ «Стар Інвестмент Ван» не було перераховано на рахунки ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» та Фонду гарантування вкладів фізичних оciб коштів в сумі 616 700 грн, тобто у ТОВ «Стар Інвестмент Ван» було відсутнє право на їх отримання, а отже кошти, в сумі 616 700 грн, є набутими ТОВ «Стар Інвестмент Ван» від ОСОБА_1 без достатньої правової підстави та внаслідок допущеної судом апеляційної інстанції суддівської помилки.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕН ВАН» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 15 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильне встановлення обставин справи, просила скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Підтримавши доводи позовної заяви, вказала на хибність висновків суду першої інстанції та їх невідповідність фактичним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ІНВЕСТМЕН ВАН» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 грудня 2024 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представники ОСОБА_1 - адвокати Григоренко Ярослав Олександрович та Степанов Євген Віталійович доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.

У судове засідання інші учасники справи не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши думку учасників справи, які прибули у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 04 березня 2021 року рішення Господарського суду Київської області від 05 лютого 2019 року у справі №911/1850/18 про відмову в позові скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та Закритим акціонерним товариством «Броварський завод пластмас», правонаступником якого є ПрАТ «Броварський завод пластмас», який 06 серпня 2009 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дідович І.В. та зареєстрований в реєстрі за №856, а саме, на об`єкт нерухомого майна: комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Луксор», ТОВ «І-Тел» та ТОВ «Трініті Інвест Компані» за кредитними договорами, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Стягнуто з ПрАТ «Броварський завод пластмас» на користь ТОВ «Стар Інвестмент Ван» 616 700,00 грн судових витрат по сплаті судового збору та 925 050,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Відповідно до вказаної постанови, за розглядом заяви ТОВ «Стар Інвестмент Ван» про заміну учасника справи правонаступником, ухвалою суду від 05 листопада 2020 року замінено позивача у справі №911/1850/18 - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на його правонаступника - ТОВ «Стар Інвестмент Ван», з урахуванням чого здійснювався подальший розгляд даної справи.

13 жовтня 2023 року ОСОБА_1 було сплачено на користь ТОВ «Стар Інвестмент Ван», згідно наказів Господарського суду Київської області від 27 квітня 2021 року у справі №911/1850/18 - 616 700,00 грн. та 925 050,00 грн. відповідно, що підтверджується оригіналами квитанції від 13 жовтня 2023 року до платіжної інструкції №0.0..1 та квитанції від 13 жовтня 2023 року до платіжної інструкції №0.0..1. Зазначено призначення платежу: «сплата судового збору на виконання наказу Господарського суду Київської області від 27 квітня 2021 року у справі №911/1850/18».

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки грошові кошти були перераховані позивачем на виконання наказу Господарського суду Київської області від 27 квітня 2021 року, який на час розгляду справи є чинним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження майна за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави є: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) завдання шкоди у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для зазначеної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до статті 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Застосування положень статті 1212 ЦК України передбачає встановлення наявності у позивача права власності на безпідставно набуте відповідачем майно.

Аналогічні за змістом висновки, щодо тлумачення статті 1212 ЦК України викладено у постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі №906/456/19, від 23 липня 2020 року у справі №916/1577/19, від 04 березня 2021 року у справі №916/2419/19, від 20 травня 2021 року у справі №905/1751/19 та ін.

Частина п`ята статті 11 ЦК України визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За обставинами цієї справи обов`язок зі сплати судового збору у розмірі 616 700,00 грн виник на підставі постанови Північного апеляційного господарського суду у справі №911/1850/18 від 04 березня 2021 року, яка набрала законної сили 04 березня 2021 року та є чинною, оскільки залишена без змін постановою Верховного Суду від 13 липня 2022 року. Тому відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 безпідставно сплатила на користь ТОВ «Стар Інвестмент Ван» вказані грошові кошти.

Посилання апелянта про відсутність у ТОВ «Стар Інвестмент Ван» правових підстав для отримання цих грошових коштів є безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

За інформацією з Державного реєстру судових рішень щодо справи №911/1850/18 ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05 листопада 2020 року замінено позивача у справі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на його правонаступника - ТОВ «Стар Інвестмент Ван».

Підставою для заміни було те, що 24 січня 2019 року на замовлення Фонду в електронній торговій системі ProZorro відбувся електронний аукціон №UA-EA-2018-12-21 -000021-b. До продажу на вказаному аукціоні виставлявся єдиним лотом (№F170GL38061) пул з активів 21-го банку, що ліквідуються (прав вимоги ти інші майнові права за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, векселі, а також дебіторська заборгованості). Переможцем аукціону (покупцем вказаного лоту) стало ТОВ «ЕйПіЕс Україна» (надалі змінено назву на ТОВ «Стар Інвестмент Ван»).

Отже, доводи апелянта щодо відсутності в єдиній операційно-інформаційній системі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформація про надходження коштів в сумі 616 700,00 грн. від TOВ «Стар Інвестмент Ван» до ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» є неприйнятними та не свідчать, що такі кошти не надходили від ТОВ «ЕйПіЕс Україна» (попереднє найменування відповідача).

Правонаступництвом є перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Процесуальне правонаступництво фактично слідує за матеріальним.

У зв`язку з набуттям прав первісного позивача (ПАТ «ВіЕйБі Банк») відповідач на підставі ухвали Північного апеляційного господарського суду від 05 листопада 2020 року набув право і на отримання від його кредиторів права вимоги 616 700,00 грн судового збору сплачених у справі №911/1850/18.

Інші доводи апеляційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та також не спростовують висновків суду.

Ухвалюючи судове рішення, крім іншого, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова