Провадження №2-о/524/72/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2025 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі:

головуючого судді Ковальчук Т. М.

за участю секретаря судового зсідання Воблікової І. О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ципко Тетяна Анатоліївна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, у якій просив встановити факт проживання однієї сім`єю зі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , більше п`яти років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог заявник зазначив, що він та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13 вересня 1990 року розірвали, однак продовжували проживати разом однією родиною та вести спільне господарство за вказаною вище адресою до моменту смерті ОСОБА_3 . До складу спадщини, яка відкрилась після її смерті, увійшла квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала останній на праві власності. Заявник як єдиний спадкоємець звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав після померлої ОСОБА_3 , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки спадкодавець та спадкоємець були зареєстровані за різними адресами, отже неможливо встановити факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини.

За доводами заявника, незважаючи на реєстрацію за різними адресами, він разом із ОСОБА_3 як під час шлюбу, так і після його розірвання, проживали за однією адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство, проводили спільно дозвілля, піклувалися один про одного. На підтвердження зазначених обставин заявник додав: акт про встановлення фактичного місця проживання, складений ТОВ «Житлорембудсервіс» від 25 листопада 2024 року № 254; копії фотокарток; копії свідоцтв про поховання та накладної № 348 від 23 травня 2024 року; договір про надання соціальних послуг від 28 січня 2021 року; індивідуальний план надання соціальної послуги догляду вдома; квитанції щодо оплати комунальних платежів. Окрім того, зазначив, що підтвердити наведені ним обставини можуть свідки.

Ухвалою від 18 грудня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука прийняв до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та призначив судове засідання для її розгляду.

Заявник та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги заяви та просили її задовольнити.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області подала клопотання про розгляд справи без участі її представника, а також зазначила про те, що вирішення цього спору покладає на розсуд суду.

Згідно з частиною першою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За правилами пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25 травня 1998 року, у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд установив, що 13 вересня 1990 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що зроблено запис № 648 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що зроблено запис № 878 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Померлій ОСОБА_3 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_3 (а.с. 12).

ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 44).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 листопада 2024 року № 275/02-31 убачається, що у провадженні приватного нотаріуса знаходиться спадкова справа № 37/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання якої було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ; у справі є заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини № 103 від 02 липня 2024 року; інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини не надходило.

Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , після померлої ОСОБА_3 , приватний нотаріус виходив із неможливості встановлення факту проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, оскільки останні зареєстровані за різними адресами (а.с. 14).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таке узгоджується з також із правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц, та Верховним Судом у постановах від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17; від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 та від 01 вересня 2021 року у справі № 523/9720/17.

Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У заяві про встановлення факту та в судовому засіданні заявник стверджує, що проживав однією сім`єю з померлою ОСОБА_3 як до, так і після розірвання у 1990 році шлюбу, за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно з актом встановлення фактичного місця проживання, складений ТОВ «Житлорембудсервіс» від 25 листопада 2024 року № 254, ОСОБА_1 проживав разом із ОСОБА_3 з 1971 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

У судовому засіданні представник заявника прокоментувала додані до заяви сімейні фотознімки, зокрема, звернула увагу суду, що є очевидним, що зображені на них ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виглядають значно старшими, ніж 38-річними та 37-річними відповідно, що підтверджує продовження ними сімейних відносин після офіційного розірвання шлюбу у 1990 році (а.с. 16-21).

За інформацією з доданої виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 5202/5431 ОСОБА_3 остання мала діагноз гостре порушення спинального кровообігу; гострий велико-вогнищевий інфаркт нижніх відділів спинного мозку за даними МРТ з нижньої параплегією, анестезією з рівня Th, порушення тазових функцій (а.с. 22).

28 січня 2021 року ОСОБА_3 уклала з Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Автозаводського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО в особі директора Дзюби Л. Б. договір про надання соціальних послуг (а.с. 26). При цьому, як убачається з індивідуального плану надання соціальної послуги догляду вдома, отримувачем такої послуги зазначено ОСОБА_1 (а.с. 28).

Також заявник додав свідоцтво про поховання померлої ОСОБА_3 № 0998 від 21 травня 2024 року, в якому зазначено, що воно видане ОСОБА_1 (а.с. 24).

У накладній, згідно з якою оплачені ритуальні товари та послуги на суму 28750,00 грн, одержувачем зазначено ОСОБА_1 (а.с. 25).

Окрім того, заявник надав суду квитанції про оплату комунальних послуг за період із червня до листопада 2024 року, які надаються за адресою: АДРЕСА_2 , в яких платником зазначено ОСОБА_1 , що підтверджує сплату останнім комунальних послуг після смерті ОСОБА_3 (а.с. 29-34).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали, що є сусідами заявника та знають ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як сім`ю майже 40 років до моменту смерті останньої. Зокрема, пояснили, що відвідували їх за адресою: АДРЕСА_1 , за якою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом, вели спільне господарство. За доводами свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відвідували разом своїх батьків поки ті були ще живі, їздили разом на дачу, підтримували один одного, зокрема ОСОБА_1 опікувався хворою дружино, після смерті організував її поховання.

Зі змісту статті 76 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги, та зокрема можуть бути встановлені на підставі письмових доказів.

Частинами першоютретьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, повідомлені заявником, знайшли своє належне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому наявні підстави для задоволення його заяви про встановлення юридичного факту.

В силу вимог частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись статтями 2, 3, 10, 263-265, 293, 294, 315, 319, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ципко Тетяна Анатоліївна, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Встановити факт проживання однієї сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_1 ), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , більше п`яти років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. М. Ковальчук