РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10449/23

№ 2/183/675/25

13 лютого 2025 року м.Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Оладенко О.С.

за участю секретаря судового засідання Павлюк А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пені та франшизи, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року позивач звернулася з позовом до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» (надалі за текстом відповідач 1) та ОСОБА_2 (надалі за текстом відповідач 2) у якому просив стягнути з відповідача 1 страхове відшкодування у розмірі 62444,50 грн., пеню у сумі 9981,13 грн., витрати на оплату послуг експерта у сумі 2120 грн.; стягнути з відповідача 2 франшизу в розмірі 2600 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27.12.2022 на автодорозі М-30 Стрій Тернопіль Кропивницький Знам`янка Луганськ Севастополь, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Subaru Forester н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Geely MR-7151A, н.з. НОМЕР_2 з причіпом н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.03.2023 водія ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Geely MR-7151A, н.з. НОМЕР_2 застрахована відповідачем 1, який 24.02.2023 сплатив страхове відшкодування у сумі 27091,42 грн. та 06.04.2023 доплатив страхове відшкодування на суму 14571,95 грн., а всього сплачено суму матеріального збитку за пошкодження автомобіля Subaru Forester н.з. НОМЕР_1 у розмірі 41663,37 грн. на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_3 . При визначенні суми відшкодування відповідач 1 враховував звіт оцінювача ОСОБА_4 , який не є належним доказом розрахунку матеріальної шкоди.

Згідно висновку експерта від 20.01.2023 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля Subaru Forester н.з. НОМЕР_1 , складає 106707,87 грн., тому з відповідача 1 підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування у сумі 62444,50 грн. та витрати на оплату послуг експерта в розмірі 2120 грн. Оскільки виконання обов`язку по сплаті страхового відшкодування було проведено не в повному обсязі та з порушенням визначених строків, позивач має право на відшкодування пені за період з 31.03.2023 по 17.07.2023 у сумі 9981,13 грн. З відповідача 2 підлягає стягненню франшиза в розмірі 2600 грн.

Ухвалою судді від 21.09.2023 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання.

Відповідач 1 не погоджуючись із позовом, подав відзив у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог до страхової компанії. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що саме на страховика покладено обов`язок визначати розмір заподіяного збитку. За даними звіту про оцінку вартості збитків, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 29691,42 грн. Після висловленої потерпілим незгоди зі звітом, страховик звернувся до експерта, який склав висновок №374.23ЕД, визначивши вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 44263,37 грн., тому страховик провів потерпілому доплату відшкодування. Вважає, що відповідач 1 виконав зобов`язання за полісом, виплативши потерпілому страхове відшкодування. Вважає, що висновок експерта №2801/23, поданий позивачем не відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства щодо допустимості доказів. Зокрема, у висновку експерта №2801/23 для визначення вартості запасних частин взято ціни станом на 04.01.2023, а не на дату ДТП 27.12.2022. Крім того, у висновку №2801/23 експерт зазначив про те, що пошкоджено ліву фару, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки у схемі ДТП зазначено про пошкодження бокової правої частини, а пошкодження лівої фари не зафіксовано. Також у висновку №2801/23 зазначено про необхідність проведення заміни передніх дверей автомобіля, натомість при проведенні оцінки було встановлено, що двері підлягають ремонту.

Відповідач 2 правом на подання відзиву не скористався.

Позивач подав відповідь на відзив у якій висловив незгоду з доводами відповідача 1, наведеними у відзиві. Висновок, наданий страховою компанією №374.23ЕД не є належним доказом, оскільки його складено без урахування протоколу огляду транспортного засобу; не враховано захисну плівку; невірно зазначено номер запчастини дзеркало зш праве. Представник страховика зафіксував, що фара передня ліва має суттєві пошкодження саме внаслідок ДТП. Схема ДТП не може бути належним доказом на підтвердження характеру і обсягу пошкоджень, оскільки відображає лише видимі зовнішні пошкодження. У протоколі огляду, складеному представником страховика зазначено, що двері передні праві мають деформацію та ушкодження лакофарбового покриття. Вважає, що висновок, поданий відповідачем 1 не відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Ухвалою суду від 25.01.2024 призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. На вирішення експерта поставлено таке питання: Яка вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «SUBARU FORESTER», н.з. НОМЕР_4 , станом на 27 грудня 2022 року.

10.10.2024 на адресу суду надійшов висновок експерта та матеріали цивільної справи.

Ухвалою судді від 14.10.2024 провадження у справі поновлено, призначено судове засідання.

У судове засідання, яким завершився розгляд справи позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач 1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток та усіх процесуальних документів в особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» відповідно до ч.5 ст.14 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач 2 у судовому засіданні, яке відбулося 23.01.2025 позовні вимоги про стягнення з нього франшизи у сумі 2600 грн. визнав повністю. У судове засідання, яким завершено розгляд справи не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Subaru Forester н.з. НОМЕР_1 (а.с.74, 129 т.1).

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.03.2023 у справі №183/944/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Судом встановлено, що 27.12.2022 року о 08:50 в Дніпропетровській обл., Новомосковському р-ні, 991 км + 400 м Автошлях М-30 Стрій Тернопіль Кропивницький Знам`янка Луганськ Севастополь, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Geely MR-7151A, н.з. НОМЕР_2 з причіпом н.з. НОМЕР_3 , при перестроюванні не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам руху, здійснив зіткнення з автомобілем Subaru Forester н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що завдало матеріальних збитків.

Зазначена постанова наявна у Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109531669).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

У силу ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено вину водія ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, в результаті якого отримали механічні пошкодження транспортні засоби, в тому числі належний позивачу автомобіль.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Geely MR-7151A, н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 на дату ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.212411233 (далі - Поліс). Ліміт відповідальності Страховика згідно умов Полісу - 160 000.00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. (а.с.148 т.1).

30.12.2022 представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 звернувся до відповідача 1 із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої додав відповідний перелік документів (а.с.13 т.1).

Відповідно до звіту №24595 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеним ФОП ОСОБА_4 , вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Subaru Forester н.з. НОМЕР_1 становить 29691,42 грн. (а.с.27-29 т.1).

Відповідно до висновку експерта №2801/23, складеного 20.01.2023 експертом ОСОБА_6 , вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Subaru Forester н.з. НОМЕР_1 становить 106707,87грн.(а.с.43-52 т.1).

Згідно з висновком експерта №374.23ЕД, складеним 30.03.2023 експертом Картавовим Ю.О. вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Subaru Forester н.з. НОМЕР_1 становить 44263,37 (а.с.112-120 т.1).

24.02.2023 та 06.04.2023 відповідачем 1 здійснено виплату страхового відшкодування на користь ФОП ОСОБА_3 на суму 27091,42 грн. та 14571,95 грн. (усього 41663,37 грн.) за ремонт автомобіля Subaru Forester н.з. НОМЕР_1 (а.с.71 т.1, 142,143).

13.03.2023 позивач звернувся до Національного банку України зі скаргою на дії страхової компанії щодо недоплати страхового відшкодування, на яку отримав відповідь (а.с.18-21 т.1).

Отже, в рахунок страхового відшкодування відповідачем 1 на користь позивача сплачено 41663,37 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Судом установлено, що станом на час розгляду справи автомобіль позивача відремонтовано. Відповідно до рахунку №013 від 27.01.2023, виданого ФОП ОСОБА_3 , останньою надано послуги щодо ремонту автомобіля Subaru Forester н.з. НОМЕР_1 на загальну суму 254141 грн. (а.с.42 т.1).

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом Закон №1961-IV) та Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187,1188 ЦК України.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені статтею 1188 ЦК України, частиною першою якої визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду, завдану іншому володільцю джерела підвищеної небезпеки, виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України, вина у завданні шкоди, є обов`язковою умовою для покладення на винну особу відповідальності за майнову шкоду, завдану внаслідок взаємодії транспортних засобів іншому учаснику дорожньо-транспортної пригоди.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому відповідно до вимог статті 1188 ЦК України, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них у частині, заподіяній нею (у порядку часткової відповідальності). У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону N 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Отже, за загальним правилом, потерпіла особа має право на відшкодування завданих їй збитків у повному розмірі, а вищенаведені норми матеріального права встановлюють спеціальний порядок відшкодування такої шкоди, а саме: в межах лімітів відповідальності страховика відшкодування завданої потерпілій особі шкоди здійснюється страховиком, а у випадку якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика відшкодування здійснюється винною особою в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

За таких обставин, потерпіла особа наділена правом на стягнення з винної особи завданих збитків в межах суми, яка становить різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, і це право може використовуватися такою особою як після отримання всієї суми страхового відшкодування від страховика, так і як самостійна вимога.

Як було встановлено судом та не оспорюється сторонами, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Geely MR-7151A, н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 на дату ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.212411233, ліміт відповідальності Страховика згідно умов Полісу - 160 000.00 грн., франшиза - 2 600,00 грн.

При визначенні суми відшкодування, яка підлягає сплаті на користь потерпілого, суд виходить з наступного.

На підставі ухвали суду від 25.01.2024, Дніпровським НДІ судових експертиз 23.09.2024 складено висновок №2053-24 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №183/10449/23. Так, у результаті проведеного дослідження, експерт дійшов висновків, що вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «SUBARU FORESTER», н.з. НОМЕР_1 , станом на 27 грудня 2022 року складала:

- за матеріалами «Звіту № 24595 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу» від 08 лютого 2023 року, складений оцінювачем ОСОБА_4 : 57 442,23 грн.;

- за матеріалами «Висновку експерта № 2801/23 (товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ)» від 20 січня 2023 року, складений судовим експертом Дроздовим Ю.В.: 102 662,96 грн.;

- за матеріалами «Висновку експерта № 374.23ЕД судової автотоварознавчої експертизи автомобіля SUBARU FORESTER реєстраційний номер НОМЕР_1 » від 30 березня 2023 року, складений судовим експертом Картавова Ю.О.: 57 814,40 грн. (а.с. 14-56 т.2).

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_7 пояснив, що ним проведено дослідження щодо визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «SUBARU FORESTER», н.з. НОМЕР_4 , станом на 27 грудня 2022 року. За ухвалою суду експерту надано право проводити дослідження за наявними матеріалами справи, оскільки на дату дослідження автомобіль відремонтовано. Розбіжність у вартості відновлювального ремонту, вказаній у звіті оцінювача ОСОБА_4 , висновку експерта Дроздова Ю.В. та висновку експерта ОСОБА_8 зумовлена тим, що вказаними особами визначено різний коефіцієнт фізичного зносу автомобіля; різний обсяг і характер пошкоджень та відповідно вид робіт, які слід виконати, матеріалів, які слід використати. Рішення про необхідність заміни чи ремонту певних деталей, неможливо зробити без огляду транспортного засобу. Так само відсоток додаткового зниження вартості КТЗ, що залежить від технічного стану автомобіля та що враховується при визначенні коефіцієнта зносу також неможливо визначити без огляду транспортного засобу. Так, оцінювач ОСОБА_4 та експерт ОСОБА_8 встановили такий відсоток зниження вартості 14,5 %, а коефіцієнт фізичного зносу 0,6347. Натомість експерт ОСОБА_6 визначав вартість ремонту, виходячи з відсотку зниження вартості 11,5%, а коефіцієнт фізичного зносу 0,6224. Також зазначив, що оцінювач ОСОБА_4 та експерт ОСОБА_8 при визначенні відсотку зниження вартості КТЗ (14,5%) враховували, зокрема такий дефект як корозійні пошкодження рами, проте у даному транспортному засобі немає рами.

Відповідно до звіту №24595, складеного оцінювачем ОСОБА_4 , у ремонтній калькуляції не зазначено ні матеріалів, ні робіт щодо пошкодженої передньої правої фари, проте це пошкодження зафіксовано в протоколі технічного огляду КТЗ (т.1 а.с.27-32).

Як убачається зі змісту висновку, складеного експертом Картавовим Ю.О. види і обсяг пошкоджень визначені експертом виходячи з вихідних даних, наданим замовником ПрАТ «ПЗУ Україна».

Відповідно до пункту 3.5. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мін`юсту України від 08.10.1998 № 53/5 (реєстрація в Мін`юсті України від 03.11.1998 за № 705/3145), коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз; про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Відповідно до п.8.5 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України і Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 5.1. калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ. Якщо КТЗ на момент технічного огляду відновлено повністю або частково, то калькуляція відновлювального ремонту не складається, а надається повідомлення замовнику оцінки про неможливість проведення дослідження. Умови щодо визначення вартості відновлювального ремонту без технічного огляду КТЗ зазначені в пункті 5.1 цієї Методики.

Пунктом 5.1. Методики передбачено, що технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.

Як убачається з заяви ПрАТ СК «ПЗУ України», звертаючись до експерта Картавова Ю.О. із заявою про проведення судової автотоварознавчої експертизи, замовник надав експерту вихідні дані для розрахунку, вартість однієї нормо-години ремонтно-відновлювальних робіт, відсотки проценту зменшення ктз, фото пошкодженого автомобіля (а.с.121,122 т.1).

З огляду на те, що експерт Картавов Ю.О. не оглядав транспортний засіб, а провів дослідження на підставі наданих заявником (відповідачем 1) вихідних даних, суд не приймає складений висновок як доказ вартості ремонту.

Судом установлено, що судовий експерт Дроздов Ю.В. здійснив огляд транспортного засобу, склав висновок у якому зазначено про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність та про те, що його підготовлено для подачі до суду. Зазначений висновок містить детальний опис ходу дослідження та мотивовані висновки.

Відтак, при визначенні розміру матеріального збитку суд враховує вартість відновлювального ремонту, наведену у «Висновку експерта № 2801/23» від 20 січня 2023 року, складений судовим експертом Дроздовим Ю.В. та з урахуванням зазначеного у висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи Дніпровського НДІ судових експертиз 23.09.2024 №2053-24, відповідно до змісту яких вважає доведеною вартість відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «SUBARU FORESTER», н.з. НОМЕР_1 , станом на 27 грудня 2022 року - 102 662,96 грн.

Отже, сума недоплаченого страхового відшкодування складає 60999,59 грн. (102662,96 грн. 41663,37 грн.) від якої слід відняти франшизу 2600 грн. Таким чином, з відповідача 1 підлягає стягненню на користь позивача недоплачене страхове відшкодування у розмірі 58399,59 грн.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача 1 пені за несвоєчасну сплату страхового відшкодування, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно приписів статті 992 ЦК України, пункту 36.5 статті 36 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

13.03.2023 представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 звернувся до відповідача 1 із запитом щодо надання документів на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди та вимогою доплати страхового відшкодування (а.с.22 т.1).

27.03.2023 відповідача 1 надав відповідь на запит, у якому серед іншого зазначив, що 24.02.2023 було прийнято рішення та виплачено страхове відшкодування в розмірі 27091,42 грн.; підстави для проведення перерахунку та доплати страхового відшкодування відсутні (а.с.23-24т.1).

На думку позивача, за прострочення сплати страхового відшкодування слід стягнути зі страховика пеню за період з 31.03.2023 по 17.07.2023 (дату підписання позовної заяви).

Проте, суд з такими доводами суд не погоджується, оскільки 90 днів з моменту подання заяви про виплату страхового відшкодування спливає 31.03.2023, а першу виплату відповідач 1 здійснив 24.02.2023, тобто до спливу 90-денного строку. З приводу решти суми між потерпілим та страховиком виник спір, а тому розмір матеріального збитку визначається за наслідками розгляду даної справи. Відтак, у суду відсутні підстави вважати доведеною вину страховика у простроченні виплати страхового відшкодування, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення коштів з відповідача 2, суд зазначає таке.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 3 Закону №1961-IV, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Такий правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 754/1108/15-ц, провадження № 61-20780св18.

Відповідно до вимог статті 12 Закону № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.

Згідно пункту 36.6 статті 36 Закону №1961-IV встановлено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Крім того, суд бере до уваги, що у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як зазначалося вище, відповідач 2 визнав повністю позовні вимоги про стягнення з нього франшизи у сумі 2600 грн.

Таким чином, решта суми спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 2600 грн., що відповідає розміру франшизи, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн., заявлено позовні вимоги на суму 77145,63 грн. Із вказаної суми до відповідача 1 вимоги заявлено вимоги на суму 72425,63 грн. (62444,5 грн. страхове відшкодування та 9981,13 пеня; сума 2600 грн. є складовою судових витрат), отже частка судового збору до відповідача 1 складає 1007,35 грн. Вимоги до відповідача 1 задоволено частково на суму 58399,59 грн., отже з відповідача 1 слід стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог 812,27 грн.

До відповідача 2 заявлено позовні вимоги на суму 2600 грн., отже частка сплаченого позивачем судового збору до цього відповідача складає 35,58 грн. Вимоги до відповідача 2 задоволено повністю, отже вказану суму слід стягнути на користь позивача.

Також позивач просив стягнути понесені ним судові витрати на оплату послуг експерта у сумі 2600 грн., проте документ про сплату зазначеної суми позивачем не надано. У переліку додатків до позовної заяви у п.14 - після висновку експерта та перед розрахунком пені, зазначено, що позивач додає квитанцію про сплату наданих експертних послуг. Натомість, після висновку експерта та перед розрахунком пені наявний інший платіжний документ платіжна інструкція від 24.02.2023 про оплату за ремонт автомобіля (а.с.71).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 58399 (п`ятдесят вісім тисяч триста дев`яносто дев`ять ) грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі франшизи, що складає 2600 (дві тисячі шістсот) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 812,27 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 35 (тридцять п`ять) грн. 58 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення скороченого (вступної та резолютивної частини) рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , адреса: м.Київ, вул.Дегтярівська, 62;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено і підписано 13 лютого 2025 року .

Суддя Оладенко О.С.