ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/187/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/21037/24 за апеляційною скаргою акціонерного товариства Акцент-Банк, інтереси якого представляє адвокат Омельченко Євген Володимирович, на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року, повний текст якого складено 14 листопада 2024 року, ухваленого суддею Якімцем Т.І., у справі за позовом акціонерного товариства Акцент-Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

у вересні 2024 року АТ Акцент-Банк звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12 квітня 2024 року у розмірі 31590,18 грн, яка станом на 16 вересня 2024 року складається з: 26936 грн - заборгованість за кредитом, 4654,18 грн заборгованість по відсотках.

В обґрунтування позову посилаються на те, що 12 квітня 2024 року ОСОБА_1 приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Цього ж дня відповідачем підписано заяву щодо становлення кредитного ліміту (або заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком), на підставі якої відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на ньому відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Вказані документи містять всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту, тощо. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» разом з умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит у розмірі відповідно до умов договору. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому, свої зобов`язання не виконала.

У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 19.09.2024 має заборгованість в розмірі 31590,18 грн., яка складається з наступного: 26936 грн - заборгованість за кредитом; 4654,18 грн - заборгованість по відсоткам.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року позов АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12 квітня 2024 року, станом на 16 вересня 2024 року, в розмірі 26 936 гривень.

У задоволені решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» сплачений судовий збір в розмірі 2 581 гривню 88 копійок.

В апеляційній скарзі представник АТ Акцент - Банк - Омельченко Є.В. просить скасувати заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року в частині відмовлених позовних вимог та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що як вбачається із розрахунку заборгованості, боржник користувалася кредитом, значить ознайомилася із Умовами і Правилами надання банківських послуг в А-Банку і погодилася з ними, оскільки даний кредитний договір є договором оферти.

В даному випадку до матеріалів справи додано не тільки тарифи із сайту банку та паспорт споживчого кредиту за програмою Кредитна Карта, а і заява щодо встановлення кредитного ліміту, в якій чітко зазначені всі обумовлені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Заяву підписано боржником за допомогою електронного підпису. Свою згоду на використання електронного підпису відповідач надала у Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Помилковим є також посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17 в частині відмови у стягненні процентів. В даному випадку присутній паспорт споживчого кредиту, якого не було у справі № 342/180/17.

Щодо сумнівів суду першої інстанції відносно розрахунку заборгованості, то вони є необґрунтованими, оскільки на підтвердження вірності розрахунку банк надав банківську виписку.

Відзив на апеляційну скаргу представник АТ Акцент - Банк - Омельченко Є.В. до суду апеляційної інстанції не поступав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 12.04.2024 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» № б/н, в якій зазначено, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ А-Банк, що розміщені за посиланням: https://а-bank.com.ua, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг (далі - договір), що підтверджується підписом відповідача у заяв (а.с. 6).

Крім того, із застосуванням електронного підпису ОСОБА_1 підписала заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 12.04.2024 (надалі - Заява ).

У даній заяві ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у UAH та встановити кредитний ліміт на наступних умовах, зокрема: вид кредиту кредитний ліміт на поточний рахунок, тип кредиту - кредитування рахунку, мета отримання кредиту - споживчі цілі. Пільговий період користування кредитним лімітом становить 62 днів за ставкою 0,000001%; у разі виходу з пільгового періоду на кредит нараховуватимуться проценти за ставкою 3,4% на місяць (п.7). Строк кредитування (строк дії кредитного договору) - 240 місяців (п.8). Обсяг відповідальності позичальника за неналежне виконання умов договору визначений у п. 10. (а.с. 7-8)

12.04.2024 відповідачкою за допомогою електронного підпису також підписано паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «АТБ» (а.с. 10-11).

Згідно з довідкою за картами ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано наступні картки: № НОМЕР_3 , строком дії до грудня 2031 року; № НОМЕР_4 , строком дії до грудня 2031 року (а.с. 13).

Відповідно до Довідки за лімітами за період часу з 12.04.2024 по 02.05.2024 банком було встановлено ОСОБА_1 кредитний ліміт за кредитним договором № б/н від 12.04..2024 27000 грн., який надалі змінювався (а.с. 14).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 12.04.2024 станом на 16.09.2024 складає 31590,18 грн. та включає: заборгованість за кредитом 26936 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 4654,18 грн (зворот а.с. 5).

Відмовляючи в задоволенні вимог банку в частині стягнення відсотків за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що Анкета-заява, яка підписана ОСОБА_1 , не містить посилання на конкретні умови кредитування, нарахування відсотків та порядок повернення кредиту, а тому саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту, який не є складовою частиною укладеного договору, без підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_1 умови та правила банківських послуг не підтверджує узгодження сторонами умов кредитування.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів в повному обсязі погодитися не може, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 626, частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ( ст. 1049 ЦК України).

Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами підлягають стягненню в розмірі та на підставах які визначаються актами законодавства або визначаються сторонами в самому договорі.

У позовній заяві банк просив, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

В анкеті-заяві позичальника від 12.04.2024 процентна ставка не зазначена.

Посилання позивача на Умови та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які розміщені на сайті https://a-bank.com.ua в якості обґрунтування права вимоги в частині нарахування відсотків апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Доданий до позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» не підписаний ОСОБА_1 .

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву від 12.04.2024, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https://a-bank.com.ua/terms) можуть змінювалися самим банком, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

У зв`язку з відсутністю доказів про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», наданий банком витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг у АТ «Акцент-Банк» не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані АТ «А-Банк» Умови та Правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Щодо доданого позивачем паспорту споживчого кредиту «Кредитна картка «АТБ», як на підставу обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Наданий позивачем до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, який підписаний накладенням електронного підпису відповідачем, містить зауваження про те, що інформація зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 17.04.2024. Більше того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.

Також, у розділі 4 вказаного паспорту зазначено, що наведені у ньому обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Отже, підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору.

Таким чином, суд першої інстанції надав правильну правову оцінку таким доказам, як паспорт споживчого кредиту, Умови та Правила і дійшов обґрунтованого висновку, що ці докази є неналежними.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги та не надав належної правової оцінки доданій до матеріалів справи заяві про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком від 12.04.2024 року, яка підписана відповідачкою.

Відповідно до пункту 7 заяви пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001 %, у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,4% на місяць. Проценти за користування кредитом сплачується у складі щомісячного платежу.

Отже, договірні правовідносини сторін зафіксовані у анкеті-заяві позичальника та заяві про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком, які є складовими укладеного сторонами договору і врегульовують спірні правовідносини, тому проценти за користування кредитом (3,4 % на місяць), підлягають стягненню із відповідача на користь банку.

З розрахунку заборгованості та виписки по картці вбачається, що кредитором нараховані проценти до 01.09.2024, тобто в межах строку дії кредитного договору - строку дії емітованих банком кредитних карток, за фіксованою ставкою 40,8% річних.

Тому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем тієї обставинами, що між сторонами було погоджено сплату процентів за користування кредитом та їх розмір, оскільки такі висновки суду спростовуються змістом Заяви та розрахунком.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів вважає, що він проведений з урахуванням строку кредитування, виходячи із розміру відсотків, визначених в кредитному договорі, а тому заборгованість ОСОБА_1 становить 31590,18 грн яка включає: заборгованість за кредитом 26936 грн, заборгованість по відсоткам 4654,18 грн, яку належить стягнути із відповідачки.

Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом постанови Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569 св 20) є безпідставним, оскільки після 02 грудня 2020 року Верховний Суд сформував усталену судову практику розгляду справ з подібними правовідносинами, яка є відмінною від тієї, що існувала станом на 02 грудня 2020 року.

Так, кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення(частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»,).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 св 20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569 св 20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573 св 20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707 св 19).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 3 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ Акцент-Банк, інтереси якого представляє адвокат Омельченко Є.В., підлягає до задоволення. Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами та стягнення судового збору підлягає до скасування та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути із ОСОБА_1 в користь АТ Акцент Банк 4654,18 грн заборгованості по відсоткам та 3028 грн судового збору. В решті рішення слід залишити без змін.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

АТ «А-Банк» при зверненні до суду з позовом сплачено 3028 грн судового збору, за подання апеляційної скарги 4542 грн.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та ухвалення апеляційним судом постанови про задоволення позову в частині стягнення відсотків, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3028 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та 4542 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Відтак, з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 7570 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства Акцент-Банк, інтереси якого представляє адвокат Омельченко Євген Володимирович, задовольнити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 листопада 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Акцент-Банк (вул. Батумська, 11 м. Дніпро, ) 4654,18 грн - заборгованість по відсотках, 3028 грн судового збору за подання до суду позовної заяви та 4542 грн за подання апеляційної скарги.

В решті - рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів