Справа №403/29/25 провадження № 2-н/403/23/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року с-ще Устинівка

Суддя Устинівського районного суду Кіровоградської області Атаманова С.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу,

В С Т А Н О В И В:

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії (далі - ТОВ «ГМ України») звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення із боржника ОСОБА_1 на його користь заборгованості станом на 30 листопада 2024 року за надану послугу з розподілу природного газу в розмірі 6478,52 грн., 3% річних в сумі 130,09 грн. та інфляційних втрат в сумі 516,44 грн..

Дослідивши заяву ТОВ «ГМ України» про видачу судового наказу та додані до неї копії документів на підтвердження обставин, якими заявник обгрунтовує свої вимоги, приходжу до висновку про наявність передбачених законом підстав для відмови у видачі судового наказу про стягнення із боржника заборгованості за надання послуг з розподілу природного газу, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно положень п.1 ч.2, ч.3 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, зокрема, у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог ст.163 цього Кодексу.

За змістом пунктів 4, 5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони грунтуються; перелік доказів, якими заявник обгрунтовує вказані обставини.

До заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній формі), за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги (пункти 3, 4 ч.3 ст.163 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень п.13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» у разі заявлення вимоги про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обгрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Отже, правила п.3 ч.3 ст.163 ЦПК України щодо обовязкового додавання копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, виходячи зі змісту заявлених відповідно до п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України грошових вимог, спрямовані на забезпечення безспірного характеру наказного провадження, а тому захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Відповідно до п.4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року №2494 (далі - Кодекс), який містить визначення термінів, договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу; заява-приєднання - складена за встановленою формою письмова заява споживача, що засвідчує його волевиявлення на приєднання до договору розподілу природного газу та містить персоніфіковані дані споживача та його об`єкта; побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Відповідно до п.3 глави 3 розділу VI Кодексу договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема, повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (п.7 глави 3 розділу VI Кодексу).

Суддею встановлено, що в заяві про видачу судового наказу представником ТОВ «ГМ України» зазначено про споживання боржником ОСОБА_1 з 01 січня 2023 року послуг з розподілу природного газу та приєднання останнього до умов Типового договору розподілу природного газу шляхом повернення оператору ГРМ підписаної заяви-приєднання, а також про порушення виконання боржником ОСОБА_1 умов договору, у зв`язку з чим станом на 30 листопада 2024 року в останньої існує заборгованість за послугу розподілу природного газу у сумі 6478,52 грн..

Одночасно з цим, представником ТОВ «ГМ України» до заяви про видачу судового наказу була надана копія заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача) від 30 квітня 2023 року, яка містить відмітку про її підписання споживачем ОСОБА_1 ..

Отже, договірні правовідносини щодо надання ТОВ «ГМ України» боржнику ОСОБА_1 , як побутовому споживачу, послуги з розподілу природного газу могли виникнути не раніше 30 квітня 2023 року.

Натомість, з наданого представником ТОВ «ГМ України» розрахунку суми заборгованості за послуги розподілу газу перед Кропивницькою філією ТОВ «ГМ України» ОСОБА_1 на підтвердження наявної в неї заборгованості в сумі 6478,52 грн. вбачається, що визначений заявником період споживання боржником природного газу, за який виникла вказана заборгованість, починає відліковуватись з січня 2023 року, тобто до дати, зазначеної у заяві-приєднання споживача ОСОБА_1 до умов договору розподілу природного газу (30 квітня 2023 року).

За вказаних обставин, додана до заяви про видачу судового наказу копія заяви-приєднання від 30 квітня 2023 року не може бути безспірним доказом наявності між заявником ТОВ «ГМ України» та боржником ОСОБА_1 договірних відносин станом на 01 січня 2023 року, а також на початок визначеного заявником періоду споживання боржником послуг з розподілу природного газу (січень 2023 року), а тому вимога ТОВ «ГМ України» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу, починаючи з січня 2023 року, не може вважатись безспірною.

Крім того, суддею встановлено, що у доданому до заяви про видачу судового наказу розрахунку суми заборгованості боржника ОСОБА_1 , визначеним заявником обсягом спожитого природного газу за газовий рік з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року є 1955,00 куб.м. та за газовий рік з 01 жовтня 2022 року по 30 вересня 2023 року - 1820,00 куб.м.. Відповідно визначеною заявником величиною місячного обсягу річної замовленої потужності на 2023 рік є 162,92 куб.м. та на 2024 рік - 151,67 куб.м..

Для кожного споживача обсяг природного газу, спожитого за газовий рік, буде окремою величиною, визначеною згідно з показаннями його лічильника за цей період.

Відповідно п.2 глави 6 розділу Х Кодексу контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) здійснюється Оператором ГРМ відповідно до власного графіка обходу споживачів та позапланово (за необхідності).

Разом з тим, жодних доказів на підтвердження встановлених місячних обсягів річної замовленої потужності на 2023 та 2024 роки, виходячи з яких заявником здійснювалось нарахування боржнику ОСОБА_1 заборгованості за послуги розподілу природного газу (з січня по грудень 2023 року - по 162,92 куб.м. та із січня 2024 по листопад 2024 року по 151,67 куб.м.), до заяви про видачу судового наказу додано не було.

Відомості про оплату послуги з розподілу природного газу у доданому до заяви розрахунку сум заборгованості боржника ОСОБА_1 відсутні.

Доказів сплати споживачем ОСОБА_1 рахунків оператора ГРМ із січня 2023 року до заяви про видачу судового наказу також додано не було.

Отже, доказів наявності письмового договору, за яким з боржника підлягає стягненню сума заборгованості за послугу розподілу природного газу (станом на визначений заявником період), а також інших, передбачених Кодексом дій боржника (сплати рахунка оператора ГРМ та/або документального підтвердження споживання послуги з розподілу природного газу), які б свідчили про її приєднання з 01 січня 2023 року до умов такого договору, заявником суду надано не було.

За встановлених обставин в їх сукупності, з урахуванням не надання заявником ТОВ «ГМ України» доказів наявності укладеного із січня 2023 року з боржником ОСОБА_1 у письмовій формі договору, за яким до неї пред`явлено вимогу про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу, в тому числі, і в порядку, передбаченому ч.1 ст.634 ЦК України, шляхом приєднання боржника до запропонованих оператором ГРМ умов, та інших письмових доказів, що вказують на правильність та безспірність наданого заявником розрахунку заборгованості, приходжу до висновку про відмову у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.95, 160, 161, 163, 165, 258, 260, 261, 353 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кіровоградської філії про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу в сумі 6478 грн. 52 коп., 3% річних в сумі 130 грн. 09 коп. та інфляційних втрат в сумі 516 грн. 44 коп..

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України, після усунення її недоліків.

Розяснити заявнику, що відповідно до ч.2 ст.164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Копію ухвали направити заявнику на адресу, зазначену у заяві про видачу судового наказу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Суддя С.Ю.Атаманова