Справа № 703/4300/23
2/703/44/25
УХВАЛА

12 лютого 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання по справі № 703/4300/23 за первісним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» про захист прав споживача житлової послуги та порушення особистого немайнового права на свободу,

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває на розгляді цивільна справа за первісним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» про захист прав споживача житлової послуги та порушення особистого немайнового права на свободу.

В первісному позові ОСББ «Сокіл» просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Сокіл» заборгованість по щомісячним внескам (платежам) на утримання будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 за період з 1 серпня 2020 року по 31 липня 2023 року у розмірі 11886,62 грн, в тому числі 2300,61 грн інфляційних втрат та 423,65 грн 3-х відсотків річних від простроченої суми, а також понесені судові витрати на сплату судового збору та витрат на правову допомогу.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 лютого 2024 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» про захист прав споживача житлової послуги та порушення особистого немайнового права на свободу до провадження; здійснено перехід зі спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

В зустрічному позові ОСОБА_1 просить суд:

1) визнати право ОСОБА_1 на отримання житлової послуги з метою утримання належної йому частки співвласника в спільному майні багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 в порядку ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про ЖК Послуги» № 2189;

2) визнати ОСОБА_1 споживачем житлової послуги стосовно його частки співвласника в спільному майні багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 та звільнити його від сплати судового збору; встановити обставину неможливості використання ОСББ «Сокіл» в якості Управителя багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , як виконавця житлової послуги, в силу вимог п. 14 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189;

3) встановити обставину відсутності зобов`язань ОСОБА_1 перед ОСББ «Сокіл» на підставі ст.. 1 ЗУ «Про ОСББ» внаслідок перевищень повноважень статутних органів ОСББ «Сокіл» при «затвердженні розрахунку плати за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 3,10 грн, як «вартість 1 кв.м. загальної площі квартир будинку та «розрахунку стану заборгованості ОСОБА_1 , розрахованого площу квартири ОСОБА_1 (82,1 кв.м.), як об`єкта особистого майна співвласника, що знаходиться поза межами регулювання ЗУ «Про ОСББ» та відповідно діяльності ОСББ;

4) визнати право споживача ОСОБА_1 на не оплату не замовленої споживачем та не виконаної виконавцем житлової послуги в порядку ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про ЖК Послуги» № 2189 без згоди позивача, замовника, згідно ч. 1 ст.901 ЦКУ, ч.11 ст. 10, п.14 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» відмовити ОСББ «Сокіл» в повному обсязі в стягненні з ОСОБА_1 неіснуючої заборгованості по щомісячним внескам (платежам) на утримання будинку та прибудинкових територій за період з 01 серпня 2020 року по 31 липня 2023 року в розмірі 1186,62 грн, в тому числі 2300,61 грн інфляційних втрат та 423,65 грн 3-х відсотків річних від простроченої суми;

5) встановити невідповідність вимогам ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦКУ правочину з передачі основних засобів між двох юридичних осіб (КЖВП НАШ ДІМ» та ОСББ «Сокіл) зафіксований «Актом прийняття-передачі основних засобів» від 01.12.2009, наявність умислу пр. його вчиненні та його фіктивність в порядку ст.. 234 ЦКУ;

6) залучити в якості третьої особи КВЖП «НАШ ДІМ» чи його правонаступника, як юр.особи, яка була учасником оспорюваного правочину з «Передачі основних засобів КЖВП НАШ ДІМ» до ОСББ «Сокіл» від 01.12.2009, до якої він не пред`являє позовних вимог, але рішення суду в цій справі може вплинути на права і обов`язки юр.особи КЖВП НАШ ДІМ»;

7) визнати недійсним правочин з «Передачі основних засобів КЖВП НАШ ДІМ» до ОСББ «Сокіл» від 01.12.209, який порушує особисте немайнове право ОСОБА_1 на свободу договору з передачі належної йому частки співвласника в управління Управителю на договірних засадах, передбачених постановою КМУ № 712 від 05.09.2018;

8) визнати право споживача ОСОБА_1 на відшкодування моральної (немайнової) шкоди з ОСББ «Сокіл» та стягнути з ОСББ «Сокіл» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок 14-річного порушення його прав в сумі 280 000 грн4

9) постановити окрему ухвалу в прядку ч. 1 ст. 262 ЦПКУ з метою сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, захисту особи її прав, свобод, власності від злочинних та кримінально протиправних посягань, щодо посадової особи голови правління ОСББ «Сокіл» ОСОБА_2 та направити її до відповідних органів для ініціювання у встановленому законом порядку притягнення її до відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.ч. 1, 4, 5 ст. 186 ККУ, оскільки злочин триває дотепер.

В підготовче засідання, 11.02.2025 представник ОСББ «Сокіл» не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила відкласти судове засідання в зв`язку з її травмуванням.

В підготовчому засіданні ОСОБА_1 вважав за можливе розглянути його заяву про залучення в якості третьої особи Смілянську міську раду за відсутності представника ОСББ, наполягав на її задоволенні та вказав, що Смілянську міську раду він просить залучити в якості третьої особи за його зустрічним позовом.

Суд, з урахуванням думки Городиського О.М. вирішив розглянути заяву ОСОБА_1 про залучення в якості третьої особи Смілянську міську раду за відсутності представника ОСББ «Сокіл» з метою економії процесуального часу.

Так, 16 грудня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про залучення в якості третьої особи юридичну особу Смілянську міську раду, в особі її уповноваженого Ананка Сергія Васильовича, до якої він не пред`являє позовних вимог, але рішення у справі може вплинути на її права та обов`язки.

Заява обґрунтована тим, що 24 жовтня 2008 року у будинку за адресою АДРЕСА_1 здійснено державну реєстрацію ОСББ «Сокіл», таким чином співвласники будинку намагалися реалізувати своє право на розпорядження та використання спільного майна будинку створенням юридичної особи ОСББ з метою захисту своїх прав. Процедура створення ОСББ визначена ст.. 6 ЗУ «Про ОСББ». Відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про ОСББ» колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку протягом 30 календарних днів з дня направлення об`єднанням відповідного звернення забезпечує передачу такому об`єднанню: одного комплекту проектної документації на будівництво та іншої технічної документації на багатоквартирний будинок згідно з переліком, визначеним центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері житлово-комунального господарства; інформації та документів щодо діючих гарантійних зобов`язань стосовно будівельних робіт, виконаних під час будівництва та експлуатації багатоквартирного будинку, включаючи термін дії гарантійних зобов`язань, відомості про виконавця робіт, обсяг гарантійних зобов`язань тощо. У разі відсутності документації на багатоквартирний будинок, визначеної частиною тридцять першою цієї статті, колишній балансоутримувач багатоквартирного будинку протягом шести місяців з дня направлення об`єднанням відповідного звернення відновлює її за власний рахунок та передає об`єднанню. Однак, як вказує ОСОБА_1 , технічна та землевпорядна документація на багатоквартирний будинок за адресою АДРЕСА_1 не передавалась дотепер. Відтак ОСОБА_1 вказує, що приватизація багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 є незавершеною, процедура створення ОСББ «Сокіл» є нелегітимною, внаслідок чого ОСОБА_1 вказує, що його фактично позбавлено права власності на частку співвласника в спільному майні цього будинку.

Також ОСОБА_1 посилається на те, що позовною вимогою № 5 зустрічного позову у даній справі заявлено «встановити невідповідність вимогам ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України правочину з передачі основних засобів між двох юридичних осіб (КЖВП «НАШ ДІМ» та ОСББ «Сокіл») зафіксований актом прийняття-передачі основних засобів від 01.12.2009, наявність умислу при його вчиненні та його фіктивність в порядку ст.. 234 ЦК України.

Відтак, вважає, що для розгляду його зустрічної позовної заяви необхідно залучити в якості третьої особи Смілянську міську раду, оскільки рішення в цій справі може вплинути на права і обов`язки юридичної особи КЖВП «НАШ ДІМ», статус якого припинено, але єдиним учасником і бенефіціаром цієї особи є Смілянська міська рада.

В підготовчому засіданні ОСОБА_1 наполягав на задоволенні заяви, вказав, що залучення третьої особи необхідно для розгляду його зустрічного позову.

Суд, вирішуючи вказану заяву, приходить до наступного.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Відповідно до ст. 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін.

Аналіз вказаних приписів процесуального закону дає підстави стверджувати, що заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи має бути обґрунтована з наданням суду відповідних доказів того, що рішення у справі може вплинути на права та обов`язки особи, яка звертається з відповідною заявою.

Судом встановлено, що справі за первісним позовом спір виник між ОСББ «Сокіл» та ОСОБА_1 з приводу заборгованості по щомісячним внескам (платежам) на утримання будинку та прибудинкової території, а за зустрічним позовом між ОСОБА_1 та ОСББ «Сокіл» щодо порушення його прав як співвласника багатоквартирного будинку, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням ОСББ «Сокіл».

Окрім того, у заяві про залучення третьої особи ОСОБА_1 посилається на пункт 5 своїх вимог у зустрічному позові, в якому він просить суд встановити невідповідність вимогам ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦКУ правочину з передачі основних засобів між двох юридичних осіб (КЖВП НАШ ДІМ» та ОСББ «Сокіл) зафіксований «Актом прийняття-передачі основних засобів» від 01.12.2009, наявність умислу пр. його вчиненні та його фіктивність в порядку ст.. 234 ЦКУ.

Повертаючись до змісту вимог за зустрічним позовом, суд зауважує наступне.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а за частиною першою статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто, сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Зокрема, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер, а також коли належність справ до юрисдикції господарських судів прямо передбачена положеннями законодавства.

За змістом частин першої - третьої статті 3 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, яка здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність). Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Отже, вирішуючи питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України, щодо віднесення до господарських правовідносин, зокрема, правовідносин, які виникають з некомерційної діяльності, спрямованої на забезпечення матеріально-технічних умов функціонування таких суб`єктів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 (провадження № 12-294гс18, пункт 4.11) визначено ознаки спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду: наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 646/6644/17 (провадження № 14-352цс19, пункт 74) зроблено висновок, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Пунктом 3 частини першої статті 20 ГПК України до юрисдикції господарських судів віднесено розгляд справ у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі, у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно зі ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до частини другої статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Частиною другою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

Основна діяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Таким чином, зазначений закон визначає об`єднання співвласників багатоквартирного будинку як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_1 стверджує, що він є мешканцем будинку та власником квартири в будинку, який входить до ОСББ «Сокіл». Зі змісту вимог за зустрічним позовом, суд вбачає, що на думку ОСОБА_1 дії відповідача є порушенням його прав як співвласника багатоквартирного будинку, пов`язаних зі створенням, діяльністю, управлінням ОСББ «Сокіл».

Таким чином судом встановлено, що спірні правовідносини виникли між позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 , який є власником квартири у будинку АДРЕСА_1 , в якому створено ОСББ «Сокіл», та самим ОСББ «Сокіл» щодо перевищення повноважень ОСББ «Сокіл» при затвердженні розрахунку плати за утримання будинку та прибудинкової території, щодо встановлення невідповідності правочину та його фіктивності, укладеного між КЖВП «НАШ ДІМ» та ОСББ «Сокіл», щодо визнання недійсним правочину з передачі основних засобів КЖВП «НАШ ДІМ» до ОСББ «Сокіл» , який порушує право ОСОБА_1 на свободу договору з передачі належної йому частки співвласника в управління управителю на договірних засадах, тощо.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України, незалежно від того, чи є позивач акціонером (учасником) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК України (постанови від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293гс18, пункт 4.19), від 01 квітня 2020 року у справі № 813/1056/18 (провадження № 11-1012апп19, пункт 40), від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15 (провадження № 11-1106апп19, пункт 39)).

Відтак, вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 мають розгладитися у порядку господарського судочинства, що вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2024 у справі № 925/1440/22 (провадження № 12-74гс23).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

За таких підстав, враховуючи предмет спору у зустрічному позові, суд приходить до висновку, що зустрічний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 вказаної Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяката Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06).

Встановлення правил предметної юрисдикції та неможливість розгляду справ судами, до юрисдикції яких не віднесено вирішення певних категорій справ, є легітимними обмеженнями, покликаними забезпечити правову визначеність у правовідносинах учасників справи між собою та з судом. Такі обмеження не шкодять суті права на доступ до суду та є пропорційними означеній меті. При цьому ОСОБА_1 може реалізувати своє право справедливий суд та на ефективний спосіб юридичного захисту шляхом подання позову до суду господарської юрисдикції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 просить суд залучити в якості третьої особи Смілянську міську раду у зустрічному позові, та судом встановлено, що вимоги за зустрічним позовом мають розглядатися в порядку господарської юрисдикції, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про залучення третьої особи Смілянської міської ради.

Підготовче засідання за первісним позовом слід відкласти.

Керуючись ст. 53, 83, 84, 255, 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про залучення до участі у справі за його зустрічним позовом в якості третьої особи Смілянську міську раду.

Провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» про захист прав споживача житлової послуги та порушення особистого немайнового права на свободу - закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд такої заяви віднесено до юрисдикції господарського суду.

Відкласти підготовче судове засідання за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сокіл» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на 14 год. 00 хв. 26 березня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.В. Крива