ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/20528/24

Провадження № 22-ц/820/294/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта Франковська А.С.,

заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Костик О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2024 року (суддя Продан Б.Г.) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Хмельницька міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, заінтересована особа - Хмельницька міська рада.

В обґрунтування доводів заяви ОСОБА_1 зазначав, що з вересня 2017 року по 17 жовтня 2023 року проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_2 . У вказаний період вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ОСОБА_1 купував ліки для ОСОБА_2 , в період перебування останньої в міській лікарні. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Заявник займався організацією та оплатив послуги на поховання ОСОБА_2 . Після її смерті заявник звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після її смерті. Заведено спадкову справу №9/2024. Згідно довідки приватного нотаріуса Пруняка В.І. від 20.02.2024 року єдиним спадкоємцем по спадковій справі №9/2024, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за № 72028059, станом на 20.02.2024 року є ОСОБА_1 . Інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлої не має.

Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу необхідно заявнику для оформлення права в порядку спадкування на кімнату (квартиру) АДРЕСА_1 .

Посилаючись на зазначене, заявник просив суд встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період із вересня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 в АДРЕСА_2 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2024 року заяву задоволено. Встановлено факт про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживав із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в період із вересня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що належними та достатніми доказами, зібраними у справі, підтверджено факт проживання однією сім`єю заявника та ОСОБА_2 у зазначений ним період.

В апеляційній скарзі Хмельницька міська рада, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано те, що надані ОСОБА_1 докази, не підтверджують факт спільного проживання, ведення спільного господарства заявника з ОСОБА_2 з вересня 2017 року. Відповідно до заповіту, складеного 10.05.2017 року, ОСОБА_2 заповіла все своє майно ОСОБА_1 за 3 місяці до початку «спільного проживання». Дані розбіжності в датах свідчать, що розпорядження своїм майном ОСОБА_2 не пов`язувала з сімейними стосунками з заявником. Отже, складання заповіту мало нести інше значення, як для ОСОБА_2 , так і для ОСОБА_1 . Заявник був власником закладу харчування в якому працювала ОСОБА_2 та її сестра-близнючка Мала Л.О. Сестра-близнючка Малої В.О. - ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , після чого за три тижні складено заповіт про заповідання свого майна ОСОБА_1 .

За період з 2017 до дати смерті ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не надано жодного факту який би підтверджував факт спільного проживання з ОСОБА_2 в одному приміщенні, ведення спільного господарства, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі в спільних витратах, спільного відпочинку, спільних фото і т.п. що свідчило б про близькі, сімейні стосунки.

З квитанцій про придбання ліків за вересень-початок жовтня 2023р. не видно хто був платником, який здійснював оплату та отримувача ліків. З заяви ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_2 померла раптово 17.10.2023 року, отже наявність квитанцій на початок вересня та жовтня не свідчить про факт отримання ліків саме ОСОБА_2 та їх придбанні особисто ОСОБА_1 . Як видно з рахунку-фактури КНП «Хмельницького обласного паталогоанатомічного центру» від 17.10.2023 року проведено оплату, за утримання у холодильній камері, ОСОБА_4 , із зазначеним місцем проживання останнього АДРЕСА_3 . Крім того, на даний час ОСОБА_1 не проживає в кімнаті АДРЕСА_4 в зв`язку з відсутністю ремонту. Пояснити як проживав з ОСОБА_2 в кімнаті без ремонту раніше - не зміг. Оплата за комунальні послуги відповідно до квитанцій здійснена в січні-лютому 2024р., після смерті ОСОБА_2 , не може свідчити про факт ведення спільних витрат на утримання житла. Даний факт свідчить про наявність доступу ОСОБА_1 до помешкання де проживала ОСОБА_2 та можливість проводити комунальні платежі так, як був доступ до особових рахунків та бажання залишити за собою право користування помешканням ОСОБА_2 . Не є належними та допустимими доказами зазначеного факту і пояснення свідків в судовому засіданні.

Відзиву на апеляційну скаргу від інших учасників по справі не надходило.

В судовому засіданні представник Хмельницької міської ради Франковська А.С. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Костик О.М. в судовому засіданні, заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про поховання, №481 від 17.10.2023 року, договору-замовлення на організацію та проведення поховання №122973 від 17.10.2023 року, ОСОБА_1 здійснив поховання ОСОБА_2 .

Відповідно до копії заповіту від 10.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Желіховською Ю.В. та зареєстрованого за номером 958, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті заповіла все своє майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки, виданої приватним нотаріусом Пруняком В.І., після смерті гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , ним було заведено спадкову справу за №9/2024, яка зареєстрована у Спадковому реєстрі 20.02.2024 року за №72028059. Єдиним спадкоємцем по даній спадковій справі станом на 20.02.2024 року є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На замовлення ОСОБА_1 , 07.07.2020 року було виготовлено подвійний пам`ятник на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

ОСОБА_5 як свідок пояснила, що вона проживала в кімнаті АДРЕСА_5 . В 2006 року вийшла заміж і переїхала з даного гуртожитку, там залишилась проживати її мама. Про ОСОБА_6 нічого не може сказати, в кімнаті її не була, не спілкувалася. Про смерть ОСОБА_7 розповіла мама. Декілька разів бачила ОСОБА_8 , бачила як вони разом з ОСОБА_9 заходили до неї в кімнату, про нього самого нічого не може сказати.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що проживає в гуртожитку з 1995 року, її кімната в знаходиться на одному поверсі із кімнатою ОСОБА_11 . Особисто познайомилась із заявником після смерті ОСОБА_12 , коли він постукав у двері та попросив пом`янути її. В кімнаті ОСОБА_2 ніколи не була, чи вели спільне господарство ОСОБА_13 та заявник не може сказати.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя була наймачем кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку за адресою АДРЕСА_6 . Кімната в зазначеному гуртожитку не була приватизована, питання щодо приватизації зазначеного житлового приміщення нею за життя не вирішувалось.

Заявник ОСОБА_1 значиться зареєстрованим за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що "у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів".

В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Справи про доведення наявності підстав для визнання (підтвердження) за особою певного соціально-правового статусу, пов`язаного з будь-якими її цивільними правами та обов`язками, їх виникнення, існування та припинення (право на соціальні виплати, спадкування) розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний із порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Як вбачається із матеріалів справи, метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є визнання (підтвердження) за собою права користування, як члена сім`ї наймача, спірною кімнатою гуртожитку. Разом з тим, Хмельницька міська рада, до комунальної власності якої належить зазначений гуртожиток, заперечує проти виникнення у заявника таких прав.

З викладеного вбачається, що між учасниками справи фактично виник спір про право, наявності або відсутності правових передумов для визнання за заявником право на користування кімнатою АДРЕСА_1 , а тому вищенаведені обставини підлягають доказуванню саме під час розгляду справи в порядку позовного провадження, можуть бути встановлені на підставі наданих сторонами доказів, з дотриманням принципу змагальності і не можуть бути вирішені у порядку окремого провадження, шляхом вирішення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Таким чином, факт про встановлення якого просить ОСОБА_1 не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув та дійшов неправильних висновків про розгляд заяви у порядку окремого провадження, оскільки заява ОСОБА_1 має розглядатися у порядку позовного провадження з використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, скасувати оскаржуване судове рішення і залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду з підстав, передбачених ч.4 ст. 315 ЦПК України та роз`яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки ОСОБА_1 є особою з 2 групою інвалідності, судовий збір сплачений Хмельницькою міською радою за подання апеляційної скарги в розмірі 908,40 грн. підлягає компенсації за рахунок держави в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Хмельницької міської ради задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 грудня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Компенсувати Хмельницькій міській раді за рахунок держави судовий збір в розмірі 908,40 грн. сплачений за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2025 року.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк