Справа № 576/2773/24
Провадження № 2/576/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

суддяУсенко Л.М.
секретар судового засіданняБірюк О.І.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу№ 576/2773/24
за позовомОСОБА_1
доОСОБА_2
прозахист честі, гідності та ділової репутації
учасники справи та представники: позивач відповідач ОСОБА_1 ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, та порушує право на недоторканість ділової репутації ОСОБА_1 , інформацію поширену ОСОБА_2 у зверненнях, адресованих закладу освіти щодо застосування до неї фізичної сили та образи.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилається на те, що з 2009 року по теперішній час вона працює у філії Глухівський НВК: дошкільний навчальний заклад загальноосвітня школа І ступеня № 5 Глухівської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 6. На протязі тривалого часу проживає у АДРЕСА_1 . З 2007 року у їхньому багатоквартирному будинку придбала квартиру та почала мешкати ОСОБА_2 . Поряд з вказаним будинком мається присадибна територія, на якій мешканці будинку облаштували невеличкі ділянки для городини. І позивачка має таку ділянку, яку разом з чоловіком розробили та обробляють протягом сімнадцяти років. Однак на вказану ділянку почала зазіхати ОСОБА_2 , яка також має земельну ділянку біля їх будинку, але побажала, щоб ОСОБА_1 їй віддала частину ділянки, але отримала відмову. У зв`язку з чим відповідачка почала ходити до Глухівського відділу освіти зі скаргами на ОСОБА_1 нібито остання наносила їй тілесні ушкодження та ображала. Тобто, у період з липня 2024 року по жовтень 2024 року позивачці стало відомо про поширення щодо неї відповідачкою недостовірної інформації шляхом звернень до Глухівського відділу освіти. Звернувшись до вказаного відділу освіти ОСОБА_2 розповсюдила серед жителів міста неправдиву та недостовірну інформацію щодо позивачки, адже вона не відповідає дійсності. Інформація, яка була поширена відповідачкою та викладена у зверненні до Глухівського відділу освіти має негативний характер, адже стає відомою третім особам про неправдиві відомості стосовно психічного здоров`я позивачки та порушує її майнові права. Поширена інформація не є оціночними судженнями, а тому обов`язок доказування недостовірності інформації покладається на відповідача. З даного приводу ОСОБА_1 зверталась до дільничного інспектора поліції для проведення відповідної бесіди, але жодного позитивного результату не призвело.

Поширення негативної інформації відповідачкою проявляє її негативне ставлення до позивачки, що в свою чергу впливає на зниження цінності її особи приниження її гідності.

Подавши неправдиву інформацію, яка була викладена у зверненні до Глухівського відділу освіти відповідачка створила негативну соціальну оцінку особи позивачки в очах оточуючих, порушивши її честь.

Зважаючи на наведене вважає, що поширення недостовірної інформації щодо неї відповідачкою завдає шкоди її немайновим інтересам, порушує її гідність, честь та ділову репутацію.

Ухвалою суду від 21 листопада 2024 року після усунення недоліків прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на викладене у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні щодо заявлених позовних вимог заперечувала, повідомила, що до керівника відділу освіти зверталась із проханням щодо поведінки позивачки, але останньої не ображала, тим більше в нецензурній формі, про нанесення нею тілесних ушкоджень теж не казала.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно з частиною першою статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.

Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно зі статтею 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов:

1)поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

2)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

3)поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

4)поширення інформації, що порушує особисті немайнові права;

5)врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У пункті 4 постанови Пленуму від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Верховний Суд України роз`яснив, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Письмові докази в матеріалах справи відсутні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що працює на посаді начальника відділу освіти Глухівської міської ради. Відповідачка ОСОБА_2 приходила до неї і розповідала про наявний конфлікт із позивачкою ОСОБА_1 щодо прибудинкової земельної ділянки. Знає, що хтось із сторін залучав поліцію. Чи ображав хтось із вказаних осіб один одного не знає, але знає, що вони сварились. Згадує, що до конфлікту причетна ще якась третя жінка.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила, що працює директором школи № 6 у м. Глухові. Ніхто із сторін цієї справи до неї особисто не звертався. Але від начальника відділу освіти вона знає, що у них є якийсь конфлікт.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що особисто нічого про конфлікт сторін не знає, але від директора школи № 6 знає, що він існує.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що до нього як до поліцейського громади протягом минулого року було три звернення від обох сторін. Усі звернення пов`язані із розподілом позивачкою та відповідачкою земельної прибудинкової ділянки, що належить громаді «квітник» біля будинку під вікнами. Під час сварок присутній не був, на образи та використання нецензурної лайки жодна із сторін не скаржилась, а на сварки скаржились обидві.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Позивач стверджує, що відповідачка у період з липня 2024 року по жовтень 2024 року систематично поширювала щодо неї недостовірну інформацію шляхом звернень до Глухівського відділу освіти, однак жодних доказів, які містили б інформацію щодо предмета доказування у даній справі, позивачем не долучено, а допитані в судовому засіданні свідки або не підтвердили її твердження, або взагалі не спілкувались із відповідачкою. За таких обставин суд не встановив порушення будь-яких прав позивачки відповідачкою.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Подібні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 826/4406/16, від 22.02.2023 року справі № 757/39521/20-ц.

Оскільки позовні вимоги позивачем не доведені, в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

За правилами статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 18 лютого 2025 року.

Суддя Л.М. Усенко