Провадження № 2/357/1001/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( ЗАОЧНЕ )

18 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санфорд Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

07.10.2024 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» Маслюженко М.П. звернувся в суд із вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором від 24.01.2018 р., інфляційні втрати і 3% річних у загальному розмірі 215 549 грн.53 коп., відшкодувати судові витрати по справі.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що 24.01.2018р. Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та ОСОБА_2 уклали угоду №С-600-0 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Банк свої зобов`язання перед клієнтом за угодою виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 49900,00 грн. в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з його рахунку, однак, свої зобов`язання за Угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач виконав лише частково. Останній платіж відповідач здійснив 22.11.2019 р. Внаслідок чого у позичальника сформувалась заборгованість перед банком в загальній сумі 171 889,84 гривень, що складається із заборгованості за основним боргом в сумі 59 845,94 гривень та заборгованості за нарахованими і несплаченими відсотками в сумі 112 043,90 гривень.

16.11.2023 між АТ «ІдеяБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (Фактор) був укладений договір факторингу№16/11-23.

29.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» договір факторингу№29/12-23.

Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки №С-600-0 від 24.01.2018р.

Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Угодою №С-600-0 від 24.01.2018, сформованої первісним кредитором АТ «Ідея Банк», станом на 16.11.2023 заборгованість боржника становить: - заборгованість за основним боргом в сумі 59 845,94 гривень; - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 112 043,90 гривень, що разом становить 171 889,84 гривень.

Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023р.

З урахуванням того, що остання видаткова операція за БПР відповідача здійснена за рахунок кредитного ліміту відбулась 22.11.2019р., то останній платіжний період для внесення обовязкового платежу сплив 24.11.2019р. З цієї дати вся заборгованість Позивальника є простроченою. Починаючи з цієї дати і до моменту відступлення прав за вказаним зобов`язанням (16.11.2023 року) Банк не проводив нарахування процентів на заборгованість, штрафних санкцій та пені. Беручи до уваги приписи п.18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України поточний кредитор має право правомірно нарахувати і вимагати сплати індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 25.11.2019р. і до 23.02.2022 включно. Таким чином, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, відповідач має також сплатити: - інфляційні втрати в сумі 32 046,53 гривень; три проценти річних в сумі 11 613,16 гривень.

Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту, то позивач звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в загальній сумі 215 549 грн.53 коп. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судовий збір у сумі 2586,59 грн, сплачені ним при подачі позову до суду та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5 200грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 04.11.2024р. прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.153).

Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином.

Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України.

Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 24.01.2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір №С-600-0 (а.с. 83-84).

Відповідно до п.3. кредитного договору банк надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії попоточному рахунку.

Згідно з п.3.2 ліміт кредитної лінії доступний клієнту на день укладення договору 49900,00 грн.

Відповідно до п.3.3 процентна ставка за користування коштами кредитної лінії на день укладення договору становить 24% річних.

Акціонерне товариство "Ідея Банк" свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач користувався грошовими коштами кредитного ліміту про що свідчить виписка з його рахунку та довідка-розрахунок заборгованості АТ «Ідея Банк» за кредитним договором.

16.11.2023 між АТ «ІдеяБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (Фактор) був укладений договір факторингу№16/11-23. (а.с.62-74).

Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам,які згідно із Законодавством мають на це право. Користуючись даним правом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Клієнт)

29.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» договір факторингу№29/12-23. (а.с.49-61).

Згідно п.2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-213-0 від 24.01.2018р.

Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за Угодою № С-213-0 від 24.01.2018 сформованої первісним кредитором АТ «Ідея Банк», станом на 16.11.2023 заборгованість відповідача становить: заборгованість за основним боргом в сумі 59 845,94 гривень та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 112 043,90 гривень, що разом становить 171 889,84 гривень.

Отже, всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023 року.

Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи викладені вище норми та обставини справи, суд приходить до висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №С-600-0 від 24.01.2018 року.

Однак, суд вважає, що позивач не обгрунтував та не довів належними і допустимими доказами складову заборгованості «за нарахованими і несплаченими відсотками» - 112043 грн.90 коп.

Так, в підтвердження розміру заборгованості позивач надав виписку по рахунку (а.с. 105-135), а також до позовної заяви додано Витяг з реєстру боржників до договору факторингу (а.с.77), довідку розрахунок станом на 16.11.2023р. (а.с.78).

Однак, зазначені письмові докази не містять обрахунку відсотків за кредитним договором №С-600-0, з чітко вказаним періодом і відсотковою ставкою. Долучена до позоної заяви виписка по картковому рахунку потребує підрахунків.

Виходячи із принципу змагальності сторін, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, обов`язком позивача є доведення належними та допустимими доказами умов кредитування та наявності заборгованості. Але позивач не надав обґрунтованого розрахунку заборгованості відсотків за вказаним кредитним договром, із відображенням всіх складових боргу та періоду цього боргу, а тому вимога про стягнення боргу за нарахованими і несплаченими відсотками в сумі 112043 грн.90 коп. не підлягає до задоволення за недоведеністю.

Суд має право прийняти посилання та твердження сторони лише у випадку їх належного доведення в ході розгляду справи, за виключенням випадків, коли такі обставини не потребують окремого доведення. При цьому сам лише факт відсутності заперечень іншої сторони проти таких посилань та тверджень не може вважатися їх визнанням.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України та ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи приписи п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача нараховані суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми за період, починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору 25.11.2019р. і до 23.02.2022 включно. Позивач обрахував дані суми та визначив, що інфляційні втрати становлять 32 046,53 грн., а три відсотки річних становлять 11 613,16 грн., що і просить позивач стягнути з відповідача (а.с.102-103).

Однак, дана вимога не підлягає до задоволення, оскільки позивач внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання не поніс жодних втрат в період до 29.12.2023 року. За договором факторингу№29/12-23 позивач набув право вимоги до відповідача 29 грудня 2023 року, а тому з цієї дати у позивача виникло право обраховувати інфляційні втрати і 3 % річних.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» 29.12.2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23, за яким останній набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № С-213-0 від 24.01.2018, а компенсувати втрати внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання позивач просить за період з 25.11.2019р. і до 23.02.2022р., тобто за період коли ще не був кредитором та не ніс жодних втрат, не набув право на компенсації, не мав в період до 29.12.2023 року порушеного майнового права і інтересу.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Крім того, сам позивач в позовній заяві вказав, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023 року. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5200 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Крім того, заявлена сума 5200 грн. не відповідає відомостям Додатку №2 до Договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024р. «Вартість послуг (прейскурант)» (а.с.40) де зазначено, що послуга - складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з одного боржника коштує 6 000 грн. Доказів про надання адвокатським об`єднанням позивачу інших послуг - не надано .

Визначаючи розмір витрат які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв: складність справи (справа про стягнення заборгованості розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, без участі представника позивача), часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги (час витрачений на обґрунтування позиції сторони, аналіз), обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідному акті), ціни позову, а також значення справи для кожної сторони.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Таким чином, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи, який підлягає відшкодуванню позивачу, підлягає зменшенню та відшкодуванню у розмірі 3000 грн., що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат на оплату послуг поштового зв`язку відповідно до розрахункового документу про оплату послуг поштового зв`язку, суд приходить до висновку, що неможливо встановити факт надання таких послуг в рамках даної справи.

Частиною 1 статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч. 1.ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2586,59 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №820 від 02.10.2024 (а.с.151).

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, та оскільки позов задоволено на 27,76 % (59 845,94 х 100 : 215 549,53), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати /судовий збір 2586,59 грн + кошти правової допомоги 3000,00 грн. / пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1550,84 грн. (5586,59 х 27,76 % : 100).

Керуючись ст.ст.2, 10, 12, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, cуд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Санфорд Капітал" (Код ) суму заборгованості в розмірі 59 845 грн. 94 коп. (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімсот сорок п`ять гривень дев`яносто чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Санфорд Капітал" (Код ) судові витрати в сумі 1550 грн. 84 коп. (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят гривень 84 копійок).

В решті позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене в апеляційному порядку.

З урахуванням ч. 3 ст. 124, ч. 6 ст. 259 ЦПК України, повний текст рішення виготовлений 24.02.2025 року.

Суддя О. Я. Ярмола