Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2025Справа №607/22498/24 Провадження №2/607/237/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року позивачка ОСОБА_1 через представника адвоката Іщука К. В. звернулася в суд із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням: квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 23 січня 2008 року № 52 переоформлено ордер на квартиру АДРЕСА_1 , на ОСОБА_1 на склад сім`ї з шести осіб.

В ордері на житлове приміщення № 18 серії МК від 29 лютого 2008 року, що виданий ОСОБА_1 на вказану квартиру, зазначено склад осіб сім`ї в яку в ходили: ОСОБА_2 (чоловік) - відповідач 1 по справі; ОСОБА_4 (син); ОСОБА_5 (донька); ОСОБА_6 (син) - відповідач 2 по справі, прізвище змінено на ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 (син).

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року № 607/10099/23 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 18 серпня 1994 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1031.

Вказане рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року № 607/10099/23 набрало законної сили 29 серпня 2023 року, про що вказує відмітка на останній його сторінці. Даним рішенням встановлено, що між подружжям погіршились відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально.

Згідно довідки, що видана ПП «Сонячне» від 24 вересня 2024 року № 10, власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 , є позивачка - ОСОБА_1 , в склад її сім`ї входить шість чоловік, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (позивачка), зареєстрована за вказаною адресою з 06 серпня 1990 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син, відповідач 2), зареєстрований за вказаною адресою з 31 липня 2003 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (донька), зареєстрована за вказаною адресою з 14 вересня 2000 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (колишній чоловік, відповідач 1), зареєстрований за вказаною адресою з 30 січня 1998 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (син), зареєстрований за вказаною адресою з 15 червня 1996 року; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (онука), зареєстрована за вказаною адресою з 23 липня 2008 року.

Актом обстеження житлових умов від 24 вересня 2024 року № 63, який складено ПП «Сонячне» встановлено, що при обстеженні житлової квартири АДРЕСА_1 , виявлено, що ОСОБА_2 (колишній чоловік) та ОСОБА_3 (син), які за даною адресою зареєстровані, не проживають тут більше десяти років.

Даний факт підтвердили свідки: ОСОБА_10 (проживає у квартирі АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_11 (проживає у квартирі АДРЕСА_3 ).

Що стосується ОСОБА_2 (відповідача 1), то факт його відсутності у квартирі підтверджується рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року, справа № 607/10099/23, де суд робить висновки щодо формальності шлюбу, а щодо ОСОБА_3 (відповідача 2) і факт його відсутності у квартирі пояснюється тим, що вже багато років тому він фактично не проживає у вказаній квартирі та припинив спілкування із позивачкою.

Отже, причиною звернення до суду є та обставина, що реєстрація обох відповідачів у квартирі створює позивачці незручності, оскільки нарахування за всі комунальні послуги здійснюються відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а також позивачка не має можливості оформити субсидію та приватизувати житло, в якому вона проживає.

За вказаних обставин, та зважаючи на те, що відповідачі понад десять років, без поважних причин, відсутні за місцем реєстрації, хоча перешкод в користуванні жилим приміщенням їм ніхто не чинив, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартиною АДРЕСА_1 .

Покликаючись на ст. ст. 61, 64, 65 Житлового кодексу України (далі ЖК України) представник позивачки зазначає, що аналіз приведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися в якості членів сім`ї наймача в установленому законом порядку.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Відповідно до статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцєм, а в разі спору - судом.

Згідно з статтею 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Сторона позивача вважає доведеним факт непроживання відповідачів у вказаній вище квартирі понад встановлені статтею 71 ЖК України строки без поважних причин, тому є усі підстави визнати відповідачів такими, що втратили право користування ним.

У пункті 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05 листопада 2021 року № 1871 (далі - Закон) закріплено, що місце проживання (перебування) особи, зареєстроване до дня набрання чинності цим Законом, обліковується в реєстрі територіальної громади, знімається з реєстрації/скасовується у порядку, встановленому для зняття/скасування зняття з реєстрації місця проживання, визначеного цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 24 Закону, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є самостійною підставою для зняття такої особи з місця її реєстрації.

Покликаючись на обґрунтування позову та норми матеріального права, сторона позивача проситьвизнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням (квартирою), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/22498/24. Поставлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

17 грудня 2024 року суд протокольною ухвалою без видалення в нарадчу кімнату закрив підготовче провадження та призначив судове засідання з розгляду справи по суті.

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Іщук К. В. в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, однак подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі сторони позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справ повідомлялися завчасно та належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подали.

Суд вважає, що відповідачі про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За вказаних обставин, з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, надані в обґрунтування позову, встановив наступне.

23 січня 2008 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення № 52 «Про переоформлення ордерів», яким переоформлено ордер на квартиру АДРЕСА_5 , на ОСОБА_1 на склад сім`ї 6 осіб.

В ордері на житлове приміщення № 18 серії МК від 29 лютого 2008 року, зазначено, що він виданий ОСОБА_1 на квартиру за вищевказаною адресою, на склад осіб сім`ї в яку в ходили: ОСОБА_2 - чоловік; ОСОБА_4 - син; ОСОБА_5 - донька; ОСОБА_6 син, ОСОБА_8 - син.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 липня 2023 року, справа № 607/10099/23, яке набрало законної сили 29 серпня 2023 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , зареєстрований 18 серпня 1994 року Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 1031.

У судовому засіданні було встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків.

Згідно довідки № 10 від 24 вересня 2024 року, виданої ПП «Сонячне», власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , в склад її сім`ї входить шість чоловік, а саме: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за вказаною адресою з 06 серпня 1990 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син, зареєстрований за вказаною адресою з 31 липня 2003 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , донька, зареєстрована за вказаною адресою з 14 вересня 2000 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , колишній чоловік), зареєстрований за вказаною адресою з 30 січня 1998 року; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син, зареєстрований за вказаною адресою з 15 червня 1996 року; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука, зареєстрована за вказаною адресою з 23 липня 2008 року.

Актом обстеження житлових умов від 24 вересня 2024 року № 63, який складено працівниками ПП «Сонячне», встановлено, що при обстеженні житлової квартири АДРЕСА_1 , виявлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які за даною адресою зареєстровані, але не проживають більше десяти років.

Даний факт підтвердили сусіди: ОСОБА_10 (проживає у квартирі АДРЕСА_2 ), та ОСОБА_11 (проживає у квартирі АДРЕСА_3 ).

Відтак, в судовому засіданні були підтверджені доводи сторони позивача про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 не проживають більше шести місяців без поважних причин, оплату комунальних послуг та інших обов`язкових платежів не проводять. Будьяких перешкод, які б чинилися відповідачам у користуванні цим майном в судовому засіданні не встановлено.

З сукупності зібраних доказів вбачається, що для врегулювання спірних правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню приписи ЖК України, оскільки ОСОБА_1 є наймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером на житлове приміщення № 18 серії МК від 29 лютого 2008 року, який переоформлено на ОСОБА_1 на склад сім`ї 6 осіб.

Отож, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

За змістом ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житловоексплуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців; якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Згідно з ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

У відповідності до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Отже, згідно вимог статей 71, 72 ЖК УРСР є підстави вважати, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи (постанова Верхового Суду від 19 травня 2021 року у справі № 759/19579/17).

Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла». Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, не здійснюється згідно із законом та не може розглядатись як необхідне в демократичному суспільстві.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачі залишили приміщення у якому зареєстровані більше шести місяці назад та не поверталися до нього, будьяких поважних причин тривалого, більше шести місяців не проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 , не встановлено. Відповідачі втратила інтерес до житла, в якому зареєстроване їх місце проживання, а тому втратили і право користування даним жилим приміщенням.

Відтак, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову та визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів в користь позивачки необхідно стягнути 1 211,20 грн понесеного судового збору з кожного окремо, в рівній частині.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 280-283, 352-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605,60 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 605,60 грн судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачці.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду у 30денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідачі: ОСОБА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 ;

ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 .

Головуючий-суддя О.Герчаківська