Справа № 450/204/23 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/811/32/25 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
17 лютого 2025 року м.Львів
Справа № 450/204/23
Провадження № 22-з/811/32/25
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
розглянувши заяву ОСОБА_1 , яка підписана його представником - Радковським Тарасом Романовичем, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалено стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 57 589,04 доларів США (сума основного боргу - 50 000 доларів США; 5 % річних згідно Договору та ст.625 ЦК - 2 589,04 доларів США; сума штрафу - 5 000 доларів США). Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 420 грн. сплаченого судового збору. У решті позову відмовлено.

Додатковим рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 50 000 грн.

Рішення та додаткове рішення оскаржив ОСОБА_2 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , в частині оскарження рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2023 року залишено без задоволення. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2023 року залишено без змін. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану його представником ОСОБА_3 , в частині оскарження додаткового рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року задоволено частково. Додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року змінено. Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Радковського Т.Р. щодо стягнення витрат на правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

11 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, яка підписана його представником Радковським Т.Р., про ухвалення додаткового рішення.

Заява мотивована тим, що 10 лютого 2025 року представником було подано до суду заяву про розподіл судових витрат з зазначенням, що докази про такі витрати будуть подані після прийняття судом судового рішення. Між ОСОБА_1 та адвокатом Радковським Т.Р. було досягнуто згоди щодо розміру гонорару з представництва його інтересів у Львівському апеляційному суді в розмірі 15 000 грн.

ОСОБА_1 11 лютого 2025 року повністю сплатив суму адвокатського гонорару в розмірі 15 000 грн., та у зв`язку з цим просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі.

Відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України немає необхідності у виклику учасників справи, розгляд заяви проводиться судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява ОСОБА_1 , яка підписана Радковським Т.Р., підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

При апеляційному перегляді справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із частиною першою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, щодо вирішення питання про судові витрати.

В частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Така позиція міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Аналогічні висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 8 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

10 лютого 2025 року до ухвалення Львівським апеляційним судом рішення, ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про розподіл судових витрат, у якому зазначав, що акт наданих послуг буде подано до суду відповідно до вимог ст.141 ЦПК України після ухвалення апеляційним судом рішення у справі.

До заяви про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання судових витрат було долучено: договір №01-11/22 про надання правової допомоги від 1 листопада 2022 року; додатковий договір №1 до договору №01-11/22 про надання правової допомоги від 1 листопада 2022 року про внесення змін та доповнень від 25 липня 2024 року; акт №11/02-1 приймання-передачі наданих послуг від 11 лютого 2025 року; детальний розрахунок судових витрат позивача ОСОБА_1 у Львівському апеляційному суді; квитанцію про оплату ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 15 000 грн.; виписку про рух коштів по картці від 11 лютого 2025 року; ордер і свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; квитанцію про надсилання заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що адвокат Радковський Т.Р. у Львівському апеляційному суді представляв інтереси ОСОБА_1 на підставі укладеного між ними договору №01-11/22 про надання правової допомоги від 1 листопада 2022 року та додаткового договору №1 до договору №01-11/22 про надання правової допомоги від 1 листопада 2022 року.

Відповідно до п.1 додаткового договору №1 до договору №01-11/22 від 1 листопада 2022 року, яким було доповнено договір №01-11/22 від 1 листопада 2022 року пунктом 1.2. наступного змісту: «Підготовка та збір документів щодо складення та подання відзиву на апеляційну скаргу представника відповідача Ждана А.Р. чи відповідача ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду від 23 травня 2023 року та додаткового рішення від 11 серпня 2023 року у справі №450/204/23, підготовка та подання доказів, підготовка та подання процесуальних заяв по суті справи, представництво інтересів клієнта в Львівському апеляційному суді як позивача, участь в судових засіданнях».

Згідно до п.1 додаткового договору №1 до договору №01-11/22 від 1 листопада 2022 року, яким було доповнено договір №01-11/22 від 1 листопада 2022 року пунктом 1.2.: «Сторони погодили, що розмір гонорару адвоката, що сплачується клієнтом за надання правової допомоги протягом розгляду справи у Львівському апеляційному суді є фіксованим і становить 15 000 гривень 00 коп. В погоджений гонорар входять усі послуги (правова допомога), надані адвокатом за цим договором та визначені в п.1.2. цього договору, незалежно від часу, затраченого на ведення справи та підготовку документів, результату розгляду справи.

11 лютого 2025 року між адвокатом Радковським Т.Р. та клієнтом ОСОБА_1 було складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг №11/02-1 на загальну суму 15 000 грн. Згідно даного акту, ОСОБА_1 надавалися такі послуги: підготовка та збір документів щодо складення та подання відзиву на апеляційну скаргу представника відповідача Ждана А.Р. чи відповідача ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду від 23 травня 2023 року та додаткове рішення від 11 серпня 2023 року у справі № 450/204/23, підготовка та подання доказів, підготовка та подання процесуальних заяв по суті справи, представництво інтересів клієнта у Львівському апеляційному суді як позивача, участь в судових засіданнях».

Під час розгляду справи адвокат Радковський Т.Р. склав два відзиви на апеляційну скаргу на рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 травня 2023 року та на додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2023 року, брав участь в судових засідання, подавав заперечення та клопотання.

11 лютого 2025 року ОСОБА_1 повністю сплатив всю суму адвокатського гонорару в розмірі 15 000 грн.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На час розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не надходило, однак колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір таких витрат з 15 000 грн. до 10 000 грн. з наступних підстав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

В суді апеляційної інстанції адвокатом Радковським Т.Р. фактично надавалися ОСОБА_1 послуги, зазначені в акті приймання-передачі без їх детального опису як в такому акті, так і в детальному розрахунку судових витрат.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 28 листопада 2023 року у справі № 740/1004/22, провадження № 61-2675св23).

Надані докази щодо надання правничої допомоги позивачу у справі №450/204/23, долучені ОСОБА_4 , враховуючи рівень складності справи, предмет судового розгляду та розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу, дають підстави для висновку про доведеність понесених позивчаем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Колегія суддів, з урахуванням затраченого адвокатом часу, необхідності правничої допомоги, її доцільності, з урахуванням принципу справедливості, вважає, що за надання правичої допомоги належить стягнути 10 000 грн. У зв`язку з цим заява Микитюка В.В. про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 133,137,141, 270, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , яка підписана його представником - Радковським Тарасом Романовичем, про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат коштів, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Постанова підписана 17 лютого 2025 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р.Мікуш________________ Р.В. Савуляк