Справа № 645/2096/24
Провадження № 2/645/168/25

Р І Ш Е Н Н Я
18 лютого 2025 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.,
за участю секретаря судового засідання Ятлової Ю.В.,
учасник справи:
представник позивача адвокат Сікорська Ірина Станіславівна, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія МК № 001370 від 12.05.2023,
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою Фізичної особи - підприємець ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Пунктом 2.1 вказаного договору визначено що надання правових послуг клієнту здійснюється фахівцем (в т.ч. юристом, адвокатом, помічником адвоката) або декількома фахівцями (в т.ч. юристом, адвокатом, помічником, адвоката) виконавця з визначених в п. 1.1 даного договору питань на постійній (абонентській) основі упродовж дії цього договору. Кількість, об`єм, види та комплекс щомісячно фактично наданих правових послуг не впливає на розмір винагороди виконавця, визначену в п. 3.1 цього договору та/або додатку до договору про розмір винагороди (гонорару). Виконавець самостійно визначає фахівців при наданні послуг. Виконавець має право залучати третіх осіб (юристів, адвокатів, спеціалістів, експертів, консультантів та ін.) за окремими договорами з метою досягнення мети даного договору.
Згідно п. 3.1 договору винагорода (гонорар) за надання правових послуг визначених в п., 1.1 даного договору становить 15 00,0,00 грн., яка оплачується клієнтом рівними частинами по 2500,00 грн. у наступні строки: 19.12.2023 року -2500, 00 грн.; до 19.01.2034 р. - 2500,00 грн.; до 19.02.2024 р. - 2500,00 грн.; до 19.03.2024 р. - 2500,00 грн.; до 19.04.2024, Р--2500,00 грн.; до 19.05.2024 р. - 2500,00 грн. Згідно п. 4.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та дії протягом 12 місяців.
Пункти 4.3 та 4.4 передбачають випадки розірвання договору.
Також позивач вказав, що пунктом 5.4 передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати суми, вказаної в п.3.1 даного договору клієнт сплачує виконавцю штрафів сумі 1 % від неоплаченої суми за кожен день прострочки.
Пунктом 5.5 договору визначено що у випадку не направлення клієнтом виконавцю письмових вимог (претензій, заперечень, листів і т.п.) вважається що клієнт прийняв роботу за договором повністю та без зауважень.
На виконання умов договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № П/2023 від 19.12.2023 року позивач повністю виконав свої зобов`язання, а саме надав правову допомогу Відповідачу: підготував та подав до Фрунзенського районного суду м. Харкова відзиву на позовну заяву у справі № 645/6856/23 за позовом АТ «А-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В той час відповідач частково сплатив послуги у сумі 7500 грн (19.12.2023, 16.01.2023, 16.02.2023), тому залишилась заборгованість у сумі 7500 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача по справі. Крім того, позивач просить стягнути суму штрафу, передбачену п. 5.4 Договору у сумі 1200 грн.
Разом з позовною заявою представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження.
14.05.2024 року до Фрунзенського районного суду надійшло клопотання представника позивача Сікорської Ірини Станіславівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в системі відеоконференцприйому «EasyCon».
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.05.2024 клопотання представника позивача Сікорської Ірини Станіславівни задоволено.
21.05.2024 від представника позивача Сікорської Ірини Станіславівни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з повітряною тривогою, а також хворобою представника позивача.
01.07.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи.
03.02.2025 від представника позивача Сікорської Ірини Станіславівни надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує.
04.02.2025 року до Фрунзенського районного суду надійшло клопотання представника позивача Сікорської Ірини Станіславівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в системі відеоконференцприйому «EasyCon».
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2025 клопотання представника позивача Сікорської Ірини Станіславівни задоволено.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення, що до викладеного в позовній заяві. Просила суд задовольнити позов, усі докази надані до позову.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування). Причини неявки відповідач суду не повідомляла, будь-яких клопотань від відповідача не надходило. 01.07.2025 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про відкладення розгляду справи.
Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, виходячи із наступного.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону про адвокатуру договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч.3 ст.27 Закону про адвокатуру).
Стаття 903 ЦК передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 ЦК регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК регулює поняття ціни договору. Згідно з положеннями цієї статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
Вимоги щодо оплати послуг за договором про надання правової допомоги передбачені, зокрема, ст.30 Закону про адвокатуру, у ч.1 якої зазначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ч.2 ст.30 Закону про адвокатуру).
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч.3 ст.30 зазначеного Закону).
Аналогічні положення містяться і у ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09.06.2017 (далі - Правила адвокатської етики).
Відповідно до ч.3 ст.28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та / або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Судовим розглядом встановлено, що 19 грудня 2023 року ОСОБА_2 уклала договір про надання професійної правничої (правової) допомоги з ФОП ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1.1 договору клієнт доручає а виконавець приймає на себе
зобов`язання надати наступну правову допомогу: підготовка та подача до Фрунзенського
районного суду м. Харкова відзиву на позовну заяву у справі № 645/6856/23 за позовом АТ
«А-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У частині четвертій статті 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина третя статті 4зазначеного Закону).
Відповідно до статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.
Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України (див. пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21)).
Відповідно до п. 2.1 Договору - надання правових послуг клієнту здійснюється фахівцем (в т.ч. юристом, адвокатом,- помічником адвоката) або декількома фахівцями (в т.ч. юристом, адвокатом, помічником, адвоката) виконавця з визначених в п. 1.1 даного договору питань на постійній (абонентській) основі упродовж дії цього договору. Кількість, об`єм, види та комплекс щомісячно фактично наданих правових послуг не впливає на розмір (суму, вид, вартість) винагороди (гонорару) виконавця, визначену в п. 3.1 цього договору та/або додатку до договору про розмір винагороди (гонорару). Виконавець самостійно визначає фахівців при наданні послуг. Виконавець має .право залунати третіх осіб (юристів, адвокатів, спеціалістів, експертів, консультантів та ін.) за окремими--договорами з метою досягнення мети даного договору. Повноваження фахівця Виконавця зазначаються Клієнтом: в оформленні у встановлених законодавством порядку та формі довіреності, яку він зобов`язаний надати Виконавцю у одноденний (як виключення триденний) строк після укладення цього Договору або в договорі який Клієнт підписує з адвокатом Виконавця. Виконавець несе повну відповідальність за дії таких фахівців.
Як свідчать матеріали цивільної справи за позовом АТ «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_2 відзив на позовну заяву АТ «АКЦЕНТ БАНК» був поданий 28.12.2023 року адвокатом Сікорьською І. С. для підтвердження своїх повноважень адвокатом був наданий ордер на надання правничої (правової) допомоги.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.02.2024 року позовні вимоги АТ «АКЦЕНТ БАНК» були задоволені у повному обсязі.

Апеляційна скарга на вказане рішення не подавалась.

Матеріали справи за позовом АТ «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_2 не містять документів на підтвердження існування договору між ФОП ОСОБА_1 та адвокатом Сікорською І. С. Також до позовної заяви ФОП Дубовик не було надано вказаного договору, та не надано представником під час слухання справи по суті.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом з тим чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчиняли.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що в разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку з розглядом конкретної справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Представник позивача, як доказ понесення останнім витрат на послуги адвоката, подав копію договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № П/2023 від 19.12.2023 року.

Суд зазначає, що вказаний документ не підтверджує факту надання ФОП Дубовик І.С. правової допомоги у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом АТ «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, предметом договору, згідно п.п. 2.2-2.2.7 Договору, є: правовий супровід у визначених між Сторонами питаннях діяльності Клієнта шляхом здійснення адвокатської та правової діяльності, зокрема: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень, висновків із правових питань (усні, псьмові, по телефону, факсу, електронною поштою). Складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Перевірка документів, представлених клієнтом на відповідність законодавству та інтересам Клієнта. Представлення інтересів Клієнта у відносинах із судами, правоохоронними органами, органами державної влади та місцевого самоврядування. Складання адвокатських запитів. Складання та подача заяв, скарг, претензій, позовних заяв. Участь у переговорах з третіми особами на стороні Клієнта. Участь у ведені судової справи, виконання рішення суду чи набрання законної сили рішення суду.

Пункт 3.1 Договору передбачає, що винагорода (гонорар) за надання правових послуг визначених в п. 1.1 даного договору становить 15 00,0,00 грн., яка оплачується клієнтом рівними частинами по 2500,00 грн. у наступні строки: 19.12.2023 року - 2500,00 грн.; 19.01.2034 року 2500,00 грн.; до 19.02.2024 р. - 2500,00 грн.; до 19.03.2024 року -2500,00 грн.; до 19,04.2024 року 2500,00 грн.; до 19.05.2024 р. - 2500,00 грн.

Згідно квитанцій від 03.04.2024 та від 04.04.2024 року ОСОБА_2 сплачувала за юридичні послуги ФОП ОСОБА_1 .

У тексті договору та квитанції відсутні будь-які посилання на те, що правнича допомога надавалась саме адвокатом Сікорьскою І.С. Інших доказів, які б свідчили про пов`язаність договору суду не надано.

Суду не надано обґрунтування зазначених сум, детальний опис робіт; час, який витрачений на виконання договору, а також значення справи для сторони.

Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу в справі позовом АТ «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому слід наголосити, що не можуть бути покладені на відповідача (відповідачів) витрати на правову допомогу, надані в інших судових справах або за представлення інтересів особи в інших органах, організаціях та установах, що не пов`язані з розглядом справи позовом АТ «АКЦЕНТ БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 2 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача по справі.

Керуючись ст.ст. 11-13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 141, 263 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Фізичної особи - підприємець ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , адреса перебування АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

представник позивача Адвокат Сікорська Ірина Станіславівна, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія МК № 001370 від 12.05.2023, видане Радою адвокатів Миколаївської області, адреса листування АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

Повний текст судового рішення складено 20.02.2025 року.

Головуючий суддя -