П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 761/2035/24

Провадження: № 22-ц/824/3687/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В.В., Соколової В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Фролова І. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про стягнення несплаченої частини страхового відшкодування,

у с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.06.2022 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Citroen» р/н в м. Харкові по вул. Чернишевського, 13 при виїзді з другорядної дороги, не надала переваги в русі автомобілю «Mercedes Benz» р/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого, скоїла з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.08.2022 року у справі № 953/3659/22 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 254/07-22 від 05.07.2022 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes Benz» р/н НОМЕР_2 склала 192 362,93 грн, ринкова вартість транспортного засобу складала 102 533,75 грн. Отже, транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до ДТП. Так, відповідно до Звіту № 254/07-22 від 05.07.2022 року вартість транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень складає 15 123,72 грн, а відтак, різниця між вартістю транспортного засобу до/та після ДТП складає: 102 533,75 грн - 15 123,72 грн = 87 310,03 грн та підлягає стягненню зі страховика винуватця ДТП.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Конюшко Д. Б. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 03.12.2014 року в справі № 6-183цс14.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 30.05.2022 між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР.209233179, яким був забезпечений транспортний засіб - легковий електромобіль CITROEN C3, номерний знак НОМЕР_3 , 2020 року випуску, VIN-код НОМЕР_4 .

Строк дії полісу ОСЦПВВНТЗ з 31.05.2022 по 30.05.2023, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю - 260 000 грн, за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн, розмір франшизи 2 600 грн.

05.06.2022 року сталася ДТП за участю забезпеченого автомобіля CITROEN C3, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля MERCEDES-BENZ 300, н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1

25.08.2022 року постановою Київського районного суду м. Харкова (справа № 953/3659/22) водія забезпеченого автомобіля CITROEN C3, н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

07.06.2022 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування від 06.06.2022.

10.06.2022 року уповноваженим представником страховика суб`єктом оціночної діяльності у присутності позивача був здійснений огляд пошкодженого автомобіля MERCEDES-BENZ 300, н.з. НОМЕР_1 , та складений протокол технічного огляду КТЗ. Протокол був підписаний ОСОБА_1

ПрАТ СК «ПЗУ Україна» листом від 05.08.2022 вих. № 0216662 повідомило ОСОБА_1 про те, що власником пошкодженого транспортного засобу MERCEDES-BENZ 300, н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 не було надано визначений п.35.2 ст.35 Закону документ, що посвідчує його право на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, щоавтомобіль MERCEDES-BENZ 300, н.з. НОМЕР_1 , яким правомірно володів позивач, є фізично знищеним, не підлягає відновленню, а тому речове право позивача - право володіння припинилось внаслідок знищення речі, якою позивач володів. В такій ситуації збитки заподіяно безпосередньо власнику автомобіля MERCEDES- BENZ 300, а не законному володільцю, оскільки мова йде не про відновлення пошкодженого транспортного засобу, а про фактичне знищення майна власника з вини третіх осіб. Виплата в такому разі страхового відшкодування володільцю майна без відповідної правової підстави (документа, що посвідчує право позивача на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), а не власнику, є порушенням прав власника, оскільки власник: втратив належний йому на праві власності транспортний засіб внаслідок його фізичного знищення; не отримає виплату страхового відшкодування за власний транспортний засіб, оскільки на неї заявляє право позивач; не отримає навіть залишків пошкодженого транспортного засобу, оскільки вони, в силу Закону, належать Страхувальнику, тобто ОСОБА_2 , водію забезпеченого автомобіля CITROEN C3, н.з. НОМЕР_3 , яка спричинила ДТП. А відтак, з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції вважав, що позивач не має правових підстав для звернення до суду з позовними вимогами про стягнення страхового відшкодування на свою користь, оскільки його права не були порушені.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За змістом положень статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди.

Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» врегульовано порядок відшкодування шкоди, завданої власнику (володільцю) транспортного засобу, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, та яка пов`язана з фізичним знищенням транспортного засобу.

Пунктом 30.1 цієї статті Закону передбачено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необгрунтованим. Ремонт вважається економічно необгрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 752/16797/14-ц зазначено, що у випадку, якщо транспортний засіб є фізично знищеним, то його власнику відшкодовується виключно різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП (п.п.46-48).

У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви.

Для отримання страхового відшкодування, матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання потерпілим чи іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, страховику заяви про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких закріплений у пункті 35.2 вказаної статті, а саме: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в)довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 на момент настання ДТП (страхового випадку) був законним володільцем (користувачем) пошкодженого ТЗ і правомірно експлуатував цей засіб на законних підставах.

Разом з тим, стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Отже, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Тобто, завдання шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-183цс14 від 03 грудня 2014 року.

Аналогічного висновку також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 року в справі № 147/66/17, та вказала, що особі, яка правомірно керувала транспортним засобом належить право на відшкодування майнової шкоди, заподіяної цьому майну за рахунок страховика (страхової компанії) винної особи.

Такого ж висновку дійшовВерховний Суд в постановах від 07 листопада 2018 року у справі № 200/21325/15-ц, від 03 квітня 2019 року в справі №299/2811/16-ц, від 17 жовтня 2019 року у справі № 300/193/17, від 27 листопада 2019 року у справі № 607/3007/16-ц, Верховний Суд України у постанові від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14, і така практика є сталою.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про відмову в позові з тих підстав, що позивач не є власником знищеного автомобіля, є помилковими.

Слід зазначити і про те, що позивач правомірно володів транспортним засобом та є потерпілою особою внаслідок ДТП, яка мала місце 05.06.2022 року, а тому відмова ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у прийнятті рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування у зв`язку з не наданням документу, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), не відповідає вимогам Закону.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів ураховує, що ремонт автомобіля, який правомірно володів позивач, вважається економічно необґрунтованим, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує його ринкову вартість на момент ДТП, а відтак, розмір завданого позивачу матеріального збитку має становити різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 254/07-22 від 05.07.2022 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mercedes Benz» р/н НОМЕР_2 становить 192 362,93 грн;ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП становить 102 533,75 грн.; вартість транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень внаслідок ДТП становить15 123,72 грн.

Оскільки вартість відновлювального ремонту значно перевищує ринкову вартість цього автомобіля на дату настання ДТП, транспортний засіб «Mercedes Benz»р/н НОМЕР_2 , вважається фізично знищеним.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано жодного доказу на спростування заявленого позивачам розміру страхового відшкодування, при визначенні матеріального збитку, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок страховика винуватця ДТП у зв`язку з фізичним знищенням автомобіля «Mercedes Benz» р/н НОМЕР_2 , слід виходити із даних звіту № 254/07-22 від 05.07.2022 року.

За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в межах страхового ліміту (130 000 грн) у розмірі 87 410,03 грн, яке обраховане як різниця між ринковою вартістю КТЗ до настання ДТП (102 533,75 грн) та вартістю КТЗ після ДТП (15 123,72 грн).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як убачається із матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн, а також заявлено про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

За подання апеляційної скарги позивач сплатив 1816,80 грн.

Ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 3028 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке.

Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно наданого позивачем договору про надання правової допомоги № 00/00/22-ЮП/IL від 12.07.2022 року, що укладений між ОСОБА_1 та адвокатом конюшком Д.Б., за послуги, надані адвокатом, замовник сплачує кошти в розмірі, який зазначається в додатку № 1 до цього договору (пункт 4.1).

Як зазначено вище, умовами договору про надання правничої допомоги № 05/07/24-2 від 05.07.2024 року визначено, що належним виконанням доручення адвокатського бюро є акт прийому-передачі наданих послуг (пункт 3.4. договору).

Однак, позивачем, ні до суду першої інстанції, нідо суду апеляційної інстанції такий доказ не подавався, що позбавляє суд можливості встановити дійсний розмір витратна правничу допомогу, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

З огляду на викладене, відсутні підстави для відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Конюшка Дениса Борисовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, місцезнаходження:04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування у розмірі 87 410,03 (вісімдесят сім тисяч чотириста десять) грн 03 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (, місцезнаходження:04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова