П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Київ

Справа №756/9220/24

Провадження: № 22-ц/824/4353/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Нежури В. А., Соколової В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Бачинського Остапа Михайловича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф»

на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Жука М. В.,

у справі а позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

У липні 2024 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.03.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 28, відповідно до умов якого, товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. 28.10.2021 на підставі договору факторингу № 20211028-Ф від 28.10.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 28 перейшло до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф». Оскільки після відступлення ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» права вимоги до ОСОБА_1 останній не здійснював жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» просило суд стягнути на його користь з ОСОБА_1 26 526,74 грн. заборгованості за договором.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 26 526 грн. 74 коп. заборгованості, 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 2 000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, а всього 30 949 грн. 14 коп.

Не погодившись із таким судовим рішенням в частині розподілу судових витрат, адвокат Бачинський О. М. в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просив скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомог у розмірі 7 000 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не мав права вирішувати питання зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з власної ініціативи, оскільки відповідач відповідних клопотань про зменшення такого розміру витрат не подав. Також суд першої інстанції не врахував умов договору про надання правової допомоги щодо фіксованого розміру гонорару адвоката, а також надав необ`єктивну оцінку розміру правничої допомоги у дані справі по відношенню до виконаних робіт. Суд першої інстанції не урахував правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в постанові від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21, а також постановах Верховного Суду у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19, № 757/36628/16.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, а тому в іншій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи, на обґрунтування розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем до позовної заяви було долучено копію договору про надання правової допомоги № 20240708-2К від 08.07.2024 року, укладеного між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», розрахунок суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1, ордер, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно п. 4.2 договору про надання правової допомоги № 20240708-2К від 08.07.2024 року, у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000 грн.

Згідно розрахунку суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 , сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 7000 грн, вдану суму включається: оплата послуг адвоката за аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку за збирання доказів, долучених до позовної заяви; оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи.

Зменшуючи розмір судових витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, суд першої інстанції урахувавши обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений на їх надання, документально підтверджений розмір цих витрат, інші обставини, установлені ст. 137 ЦПК України, вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів ураховує наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів виходить із того, що при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Посилання в скаржника на неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 14 червня 2021 року у справі № 910/12876/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21,а також на те, що відповідачемне заявлялось жодних письмових заперечень щодо заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу, не подавалось жодних доказів на спростування розумності та співмірності заявлених до стягнення судових витрат, не заявлялось клопотання про зменшення судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів не приймаєдо уваги, оскільки, як зазначено вище у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.

При цьому, встановлення між адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару адвоката не має правого значення при вирішенні питання співмірності таких витрат, їх реальності та розумності, оскільки навіть у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги.

Разом з тим, зменшуючи розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції не надав належної оцінки розміру адвокатских витртат виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналізуючи наведений у розрахунку суми судових витрат опис наданих відповідачу адвокатом послуг, а також подані документи, колегія суддів доходить висновку, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг і часом, витраченим на виконання відповідних робіт, з огляду на таке.

Послуги адвоката щодо аналізу наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, підготовка позовної заяви, збирання доказів, долучених до позовної заяви, підготовка та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи, є неспівмірними із складністю справи, її тривалістю та наданим адвокатом послуг, затраченим часом на наданням таких послуг, оскільки вказана категорія справ не потребує тривалої підготовки та опрацювання значної кількості нормативно-правових актів і узагальнення нової судової практики, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають встановлення та дослідження великої кількості фактичних обставин справи і доказів, якими ці обставини обґрунтовуються; представник позивача в ході розгляду справи не подавав жодних заяв/клопотань.

Суд першої інстанції по суті дійшов правильного висновку про зменшення розміру заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу, однак не надав належної оцінки обсягу наданих адвокатом послуг заявнику, складності справи, необхідностіпроцесуальних дій сторони, реальностінаданих адвокатських послуг, розумностіїхнього розміру та, як наслідок помилково зменшив розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача, з 7 000 грн до 2000 грн.

Отже, ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності таких робіт та значимості таких дій у справі, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для збільшення їх розміру з 2 000 грн до 4 000 грн.

Обґрунтовуючи розмір судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку з апеляційним переглядом справи, скаржник до апеляційної скарги доклав копію договору про надання правової допомоги № від 16.10.2024 року, укладеного між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», розрахунок суми судових витрат у справі № 756/9220/24 за апеляційною скаргою клієнта на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1, ордер, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно п. 4.2 договору про надання правової допомоги№ від 16.10.2024, у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 4000 грн.

Згідно розрахунку суми судових витрат у справі за позовом ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 , сума витрат на правничу допомогу адвоката складає 4000 грн, вдану суму включається: оплата послуг адвоката за аналіз отриманого клієнтом рішення місцевого суду, судової практики, визначення перспективи подання апеляційної скарги; оплата послуг адвоката за підготовку апеляційної скарги; оплата послуг адвоката за підготовку за збирання доказів, долучених до апеляційної скарги; оплата послуг адвоката за підготовку та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи.

Аналізуючи наведений у розрахунку суми судових витрат опис наданих відповідачу адвокатом послуг в суді апеляційної інстанції, колегія суддів доходить висновку, що відображена скаржником інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) також не відповідає критерію розумності та є неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг і часом, витраченим на виконання відповідних робіт, з огляду на таке.

Послуги адвоката щодо аналізу рішення суду першої інстанції, судової практики, визначення перспективи подання апеляційної скарги, підготовка апеляційної скарги, збирання доказів, долучених до апеляційної скарги, підготовка та подання заяв, скарг, клопотань, чи інших процесуальних документів у ході розгляду справи, є неспівмірними із складністю справи, її тривалістю та наданим адвокатом послуг, затраченим часом на наданням таких послуг, оскільки вказана категорія справ розглядається судом апеляційної інстанції в письмовому провадженні без проведення судового засідання; підготовка апеляційної скарги та збирання доказів, долучених до апеляційної скарги, є по суті одним процесом, який не вимагає значної кількості часу, з урахуванням того, що скаржником нових доказів до скарги долучено не було; крім того, представник позивача в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не подавав жодних заяв/клопотань.

Урахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності таких робіт та значимості таких дій у справі, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з апеляційним переглядом справи, у розмірі 2 000 гр.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на вищенаведене рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає зміні шляхом збільшення розміру судових витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», з 2 000 грн до 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382-384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Бачинського Остапа Михайловича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу змінити.

Збільшити розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (, місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. С. Бандери, 87, офіс 54), з 2 000 грн до 4 000 (чотирьох тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (, місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. С. Бандери, 87, офіс 54) судові витрати на правничу допомогу, понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи, у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова