ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/855/25 Справа № 215/1715/24 Суддя у 1-й інстанції - Ведяшкіна Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді БондарЯ.М.

Суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року, ухваленого суддею Ведяшкіною Ю.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 06 вересня 2024 року,

УСТАНОВИВ

11.04.2024 року до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю надійшов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Газорозподільні мережі України» суму заборгованості за розподіл природного газу за період з 01.08.2023 року по 29.02.2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 2 200,30 грн., пеню у розмірі 30,17 грн., 3% річних у розмірі 24,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 42,01 грн., всього 2297,25 грн. та судові витрати по справі у розмірі 3028, 00 грн .

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 . Замовлена потужність по об`єкту відповідача на 2023 рік визначена з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік з 01.10.2021 року по 01.10.2022 року та складає 7167,22 м.куб.; на 2024 рік визначена з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік з 01.10.2022 року по 01.10.2023 року та складає 2838,24 м.куб. Місячна вартість за послугу з розподілу природного газу з 01.01.2023 року визначається 7167,72 м3 розділено на 12 місяців, помножено на тариф 0,636 грн. та складає 379,89 грн. яку необхідно сплачувати до 20 числа (включно) місяця, в якому надається послуга з розподілу природного газу.

Місячна вартість за послугу з розподілу природного газу з 01.01.2024 року визначається 2838,24 м3 розділено на 12 місяців, помножено на тариф 0,636 грн. та складає 150,43 грн., яку необхідно сплачувати до 20 числа (включно) місяця, в якому надається послуга з розподілу природного газу.

Станом на 07.03.2024 року заборгованість за послугу розподілу природного газу за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 50-річчя Перемоги, 2 складає 2200,30 грн., проте відповідачем заборгованість не сплачено, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з цим позовом.

20.05.2024 року представник позивача надала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача за період з 01.01.2024 року, з врахуванням змін, внесених Постановою КМУ № 1405 від 29.12.2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету міністрів України щодо оплати житлово комунальних послуг», відповідно до якої внесено зміни до Пункту 1 Постанови Кабінету міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану», пеню у розмірі 12,74, 3% річних у розмірі 10,44 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8,20 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за розподіл природного газу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» за період з 01.01.2024 року, пеню у розмірі 12,74, 3% річні у розмірі 10,44 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8,20 грн, а всього 31, 38 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України витрати по оплаті судового збору в сумі 41,23 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» оскаржило рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

АТ «Криворіжгаз» не погоджується з рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за розподіл природного газу та розподілу судових витрат та вважає його таким, яке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить у цій частині рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким закрити провадження у справі про стягнення заборгованості у розмірі 2200,30 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у повному обсязі та покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

При цьому, скаржник зазначає, що 16 травня 2024 року відповідачем була погашена заборгованість за розподіл природного агу, тому 20.05.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» подало до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, а саме про стягнення пені у розмірі 12,74, 3% річних у розмірі 10,44 грн. та інфляційних втрат у розмірі 8,20 грн. та судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Вказує, що судом першої інстанції не надано оцінку заяві про зменшення розміру позовних вимог та не прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог, що в результаті призвело до неправильного розподілу судових витрат. Суд дійшов висновку, що у зв`язку з оплатою Відповідачем заборгованості, позов в частині стягнення заборгованості за розподіл природного газу за період з 01.08.2023 року по 29.02.2024 року в сумі 2200,30 грн. задоволенню не підлягає.

Зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по справі не врахована подана позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог, а також обставини оплати відповідачем заборгованості після відкриття провадження у справі, що призвело до неправильного розподілу судових витрат.

Скаржник вважає, що враховуючи наявність клопотання про зменшення розміру позовних вимог, суд першої інстанції всупереч п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу у розмірі 2200,30, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог,за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду зміні, з огляду на таке.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач ОСОБА_1 відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18-20).

Відповідно до договору розподілу природного газу, укладеного за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, оператор ГРМ надає споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (а.с.8-10).

Відповідно до довідки-розрахунку за послугу з розподілу природного газу АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» заборгованість відповідача за послугу розподілу природного газу за період з 01.08.2023 року по 29.02.2024 рік складає 2200,30 грн. (а.с.11). Пеня у розмірі 30,17 грн., 3% річних у розмірі 24,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 42,01 грн. (а.с.12).

11.01.2024 року відповідачу було направлене повідомлення про наявну заборгованість станом на 01.01.2024 року (а.с.15).

Відповідно платіжної інструкції 0.0..3 від 16.05.2024 року, ОСОБА_2 сплачено за послуги розподілу газу за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 2651,58 грн. (а.с.54).

Відповідно розрахунку суми заборгованості, який надав відповідач ОСОБА_1 , за період з 01.08.2023 року по 31.05.2024 рік загальна сума заборгованості за послуги розподілу природного газу становить 0,00 грн. (а.с.56).

Відповідно довідці Криворізької філії ГРМУ від 05.06.2024 року, виданої споживачу ОСОБА_1 , станом на 01.06.2024 рік за адресою: АДРЕСА_1 за послугу розподілу природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 переплата/борг споживача відсутні (а.с.57).

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що з наданих відповідачем доказів встановлена відсутність у відповідача заборгованість за розподіл природного газу за період з 01.08.2023 року по 29.02.2024 року в сумі 2200,30 грн., оскільки вона була відповідачем погашена 17.05.2024 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції виходив з того, що територія Покровського району міста Кривого Рогу не віднесена до територій на яких діє заборона нарахування та стягнення неустойки.

Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення судового збору, суд першої інстанції керувався нормами п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України та стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеним позовним вимогам у розмірі 41, 23 грн.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, а саме не може погодитись з висновком суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору за подачу позову до суду пропорційно до задоволених позовних вимог і у цій частині повністю погоджується з доводами сторони позивача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується в частині стягнутого судом судового збору, відповідно у цій частині і переглядається.

Так, матеріалами справи встановлено, що 12 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

20.05.2024 року представником позивача подана до суду заява про зменшення розміру позовних вимог, яка мотивована тим, що станом на 17.05.2024 відповідачем сплачена заборгованість у розмірі 2200,30 грн., тому представник позивача з урахуванням змін, внесених Постановою КМУ №1405 від 29.12.2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету міністрів України щодо оплати житлово комунальних послуг», відповідно до якої внесено зміни до Пункту 1 Постанови Кабінету міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово комунальних послуг в період воєнного стану», просила стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача пеню у розмірі 12,74, 3% річних у розмірі 10,44 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8,20 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с.44-45).

Окрім того, матеріали справи містять платіжну інструкцію від 16.05.2024 про сплату за послуги розподілу газу за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 2651,58 грн. за період з 01.04.2024 по 30.04.2024 рік, яка була надана відповідачем (а.с.54).

Нормами ч.3 ст.142 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Отже, як встановлено матеріалами справи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за розподіл природного газу у сумі 2200,30 грн. були задоволені відповідачем, шляхом добровільної сплати ним цього боргу 16 травня 2024 року, тобто погашення боргу відповідачем відбулося вже після пред`явлення позову до суду (позов подано до суду 18 березня 2024 року).

При цьому, позивачем суду була подана заява 20 травня 2024 року про зменшення позовних вимог на зазначену суму боргу у зв`язку з добровільним погашенням відповідачем боргу, проте, залишилась вимога про стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних та сплаченого за подачу позову до суду судового збору у розмірі 3 028 грн, а відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави для розподілу судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, оскільки позивач не відмовився від позову, а не підтримав частину добровільно задоволених відповідачем позовних вимог.

Таким чином, суд першої інстанції повинен був виконати приписи ч.3 ст.142 ЦПК України, які встановлені у другому реченні зазначеної норми закону та стягнути з відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у повному обсязі.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно норм ч.2 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За встановлених та наведених вище обставин, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання судових витрат підлягає зміні в частині збільшення суми судового збору, стягнутого з відповідача на користь позивача з 41, 23 грн. до 3 028 грн.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, враховуючи зміну судового рішення, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений останнім судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Керуючись ст.ст.367,374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року в частині стягнутого судового збору змінити, збільшивши розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» з41, 23 грн. до 3 028 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Криворізької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 18 лютого 2025 року.

Головуючий:

Судді: