Провадження №2/523/1624/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" лютого 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Шиміної М.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги ,-

ВСТАНОВИВ

Підстави позовних вимог.

Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» (надалі КП «Теплопостачання міста Одеси») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 77217,82 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач забезпечує тепловою енергією квартиру АДРЕСА_1 власником якої є відповідач , а тому є споживачем послуг. Отримуючи послуги з постачання теплової енергії відповідач несвоєчасно сплачує вартість спожитих послуг, в результаті чого у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 77217,82 грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м.Одеси від 19.01.2024р. відкрито спрощене провадження з повідомленням/викликом сторін по справі.

Позиція відповідача.

Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона не визнала позовні вимоги та просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відповідач зазначила, що 05.10.2010р.нею на адресу КП «Теплопостачання міста Одеси» заяву з повідомленням про демонтаж централізованого опалення, оскільки опалення в квартирі було нижче санітарної норми (13-14градусів по Цельсію) та проханням направити представник позивача з метою фіксації цього факту. 24.02.2011р. адміністративною комісією Суворовської районної ради Одеської міської ради ухвалено постанову у справі про адмінправопорушення №140, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за ст.150КУпАП. Пізніше, 28.11.20211р. ОСОБА_1 до позивача направила заяву про скасування заборгованості, нарахованої з жовтня 2010р., оскільки вона отримувала послуг з теплопостачання, через демонтаж опалювальних пристроїв. 01.03.2012р. відповідач звернулась з заявою з метою узаконення демонтажу опалювальних пристроїв задля списання боргів за теплопостачання. Також неодноразово вона зверталась і до позивача та ОМР з цією ж метою. 05.07.2013р. Суворовським районним судом м.Одеси було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за теплову енергію в розмірі 7171,35 грн, який в подальшому було скасовано. Крім того, на спростування наданої позивачем суми заборгованості за період з листопада 2006р. по жовтень 2010р.-до демонтажу опалювальних пристроїв, надала квитанцію від 05.11.2010р.. Також відповідач зазначила, що послуга гарячого водопостачання не надається всьому житловому будинку, оскільки ці комунікації були відключені всім жителям будинку. Як вказує відповідач, законодавство України пов`язує обов`язок з оплати послуг з централізованого опалення виключно за умови його споживання. Наведене виключає обов`язок ОСОБА_1 нести витрати за послуги, які позивачем не надавалися.

Представник позивача надіслав на адресу суду пояснення, в яких зазначив, що відмова відповідача від користування послугами не легальна, баланс відпуску теплової енергії до житлового будинку та величина оплати повинні корелювати. Власник приміщення перебуває у договірних відносинах з позивачем на оплату теплової енергії через договір приєднання. Відключення внутрішньобудинкових тепломереж від системи централізованого опалення може відбутися під час здійснення легальних дій, передбачених чинним законодавством, однак доказів цього факту матеріали справи не містять.

Крім того, до матеріалів справи додано Договір №13.01-05-851 від 11.06.2024р. про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання, підписаний позивачем та відповідачем, згідно якого щомісячна плата боргу складає 7368,29 грн, яка має сплачуватись протягом 2024-2025 р.р.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. В матеріалах справи є заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачка в процесі розгляду справи позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, які визначені у відзиві на позов. В останнє судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб.

Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року №1198 ( далі по тексту - Правила користування тепловою енергією), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 ( далі по тексту - Правила надання послуг), Порядком відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва житлво-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 (далі по тексту - Порядок відключення споживачів від систем ЦО і ГВП).

Об`єкт надання послуг знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Приписами ст.67 Житлового Кодексу Української РСР визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-ІУ споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п.20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі за текстом Правила) плата за послуги з теплопостачання вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку або затверджених норм споживання на підставі платіжного документу.

Згідно за п.23, п.29 Правил перерахунок розміру плати за послуги з теплопостачання проводиться лише у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їх якості.

Відповідно до п.25 Правил відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження.

Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто, єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії, інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Звертають увагу суду, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву стверджує, що зверталась до органу місцевого самоврядування (Суворовської райадміністрації м.Одеси) із заявою про відключення квартири від центрального опалення та влаштування у ній системи індивідуального опалення, однак доказів на підтвердження цього факту та отримання відповідного рішення адміністрації не надає, крім того, будь-якої згоди КП «Теплопостачення міста Одеси», що є надавачем послуг з теплопостачання, та власником мереж центрального опалення, до відзиву також не надано.

Відключення споживача від мереж центрального опалення здійснюється у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку. Чинне законодавство не дозволяє відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення.

Але, як вбачається з відзиву ОСОБА_1 , відповідач самовільно без узгодження з надавачем послуг теплопостачання КП «Теплопостачення міста Одеси» та з органом місцевого самоврядування відключилася від мереж центрального опалення, що забороняється, бо це погіршує умови експлуатації внутрішньобудинкової системи, і не є підставою для звільнення або зменшення плати за теплову енергію. КП «Теплопостачення міста Одеси» зазначає, що між позивачем та відповідачем існують фактичні договірні відносини на підставі відкритого особового рахунку. Будучи власником нерухомого майна, до якого позивач падає теплову енергію, користуючись цими послугами на протязі тривалого часу, відповідач своїми діями підтвердив наявність між сторонами фактичних договірних відносин, внаслідок яких у нього виникли щомісячні обов`язки по сплаті послуг з теплопостачання.

Підставою для не нарахування оплати за теплову енергію є прийняття рішення про відключення власником мереж центрального опалення (КП «Теплопостачення міста Одеси») та органом місцевого самоврядування, а такого рішення, як вбачається з матеріалів судової справи, не було прийнято.

Прийняття рішення про відключення споживачів від систем централізованого опалення за адресою проживання Відповідача належить до компетенції КП «Теплопостачення міста Одеси» та приймається комісією для розгляду питань щодо відключення споживачів від систем (мереж) централізованого опалення, що створюється зі складу відповідних спеціалістів Позивача та оформлюється Актом про відключення від систем (мереж) централізованого опалення.

Оскільки ОСОБА_1 відключилася від мережі централізованого опалення без дотримання встановленого порядку, а самовільне відключення приладів опалення не може бути підставою для ненарахування плати за надану теплову енергію, так як суперечить чинному законодавству України. Діючим законодавством не передбачена форма та порядок складання акту про самовільний демонтаж приладів опалення, оскільки самовільне відключення від системи централізованого опалення заборонено.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини, забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності, до експлуатації в осінньо-зимовий період. Відсутність приладів опалення в квартирі не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання та доказом ненадання споживачу послуг з постачання тепла. КП «Теплопостачення міста Одеси» виконує в повному обсязі послуги, про що свідчить підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири (будинку) та належна якість послуг в точці обліку такої послуги.

Наведене свідчить, що відповідач зобов`язаний був своєчасно і в повному обсязі оплачувати витрати з наданих послуг з теплопостачання.

Щодо тверджень Відповідача стосовно того, що останній не укладав договору про надання послуг по теплопостачанню, КП «Теплопостачення міста Одеси» вважає, що відкриття особового рахунку за адресою розташування належного відповідачу нерухомого майна: АДРЕСА_2 , відповідно до якого нараховується плата за послуги з теплопостачання, що надавалися позивачем за вищезазначеною адресою до точки розподілу в межах балансової належності та відсутність відмови від отримання послуги у передбаченому законом порядку, свідчать про фактичне укладення договору між сторонами.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного суду України від 16.12.2015 (справа № 6-2023цс15), від 20.04.2016 (справа № 6-2951цс15), від 26.09.2018 (справа №750/12850/16-ц), від 18.03.2019 (справа № 210/5796/16-ц) та підтримана Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 25.07.2019 по справі № 916/2267/17.

Отже, матеріали судової справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири/будинку відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15, № 6-1706цс15 та від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц.

Матеріали судової справи не містять будь-яких доказів щодо отримання дозволу на відключення квартири відповідача, яка за технічною характеристикою обладнана системою централізованого опалення, від цієї системи, як і звернень відповідача у спірний період з приводу неякісних послуг з теплопостачання.

Отже, з огляду на приведені доводи відповідача щодо неправомірності нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання через фактичне невикористання ним цих послуг у зв`язку з відсутністю приборів опалення у квартирі не заслуговують на увагу, оскільки ним порушено встановлений Правилами порядок відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.

Відповідно до законодавства України, саме відповідач зобов`язаний підтримувати систему централізованого опалення в квартирі у належному стані.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зі ст.525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Тому позивач мав право проводити нарахування, навіть, за умови фактичного неотримання відповідачем послуг з теплопостачання при самовільному відключенні від мереж центрального теплопостачання, тобто в разі неотримання послуги споживачем з його вини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. В судовому засіданні досліджені всі докази, подані учасниками справи. Клопотання про витребування і дослідження інших доказів до суду не надходило

Відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного суду України від 16.12.2015 (справа № 6-2023цс15), від 20.04.2016 (справа № 6-2951цс15), від 26.09.2018 (справа №750/12850/16-ц), від 18.03.2019 (справа № 210/5796/16-ц) та підтримана у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18).

Посилання відповідача на те, що між ним та позивачем не укладено договір про постачання централізованого опалення є безпідставними з огляду на те, що саме на споживача покладений обов`язок укласти договір.

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

За приписами ст.162 ЖК України, ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування приміщеннями жилих будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.92, та у редакції, затвердженої постановою Кабінету Міністрів № 45 від 24.01.2006 року, власник зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно за ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст.68 ЖК України, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі за текстом Правила), плата за надання цих послуг повинна надаватися не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, якщо договором не встановлено іншого строку.

Розрахунковим періодом, згідно з Договором, є календарний місяць опалювального сезону.

Згідно за ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-ІУ споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Ст.ст.76, 80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Ст.81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 23 Постанови Кабінету Міністрів від 3 жовтня 2007 р. N 1198 встановлено «Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку». Згідно цієї ж постанови «межа продажу теплової енергії - сукупність точок теплової мережі, обладнаних вузлом обліку, на основі показів якого проводяться розрахунки за спожиту теплову енергію, або точка розподілу, визначена в договорі у разі відсутності такого вузла;». Тому самовільний демонтаж батарей у приміщеннях відповідача не свідчить про те, що він не отримував теплову енергію від підприємства позивача, а доказів офіційного від`єднання від мереж теплопостачання відповідачем не надано.

Аналогічний правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року по справі № 703/69/16-ц, в якій Верховний суд зазначив: «Оскільки відповідачі не виконали вимог Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 до вчинення дій щодо відключення, Верховний Суд погоджується з висновком, що від`єднання квартири від мереж централізованого опалення здійснено самовільно, без дотримання вимог щодо складання та затвердження акту про відключення квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, закріплених у пунктах 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання.

Отже, установивши, що відповідач самовільно відключила свою квартиру від мережі централізованого опалення, не вирішила у передбаченому чинним законодавством порядку питання про надання дозволів на таке відключення, суди дійшов висновку про стягнення з неї наявної заборгованості, оскільки відсутні підстави для скасування нарахувань за теплову енергію та зняття позивача з обліку, як споживача послуги, яку вона не отримує».

Саме до такого висновку дійшов також Верховний Суд України й у справі № 6-295цс15 від 20 квітня 2016 року, у постанові № 6-582цс15 від 18 листопада 2015 року, що також відповідає висновку викладеному в постанові Верховного Суду у справі № 915/89/16 від 02 березня 2018 року, тому самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги центрального теплопостачання.

В ході розгляду даної справи відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що відключення від мереж централізованого опалення взагалі мало місце та відбулося з дотриманням «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінетів Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630.

З урахуванням викладеного, посилання відповідача на те, що вона не отримувала послуги з теплопостачання, є безпідставним, оскільки самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється, отже самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15, № 6-1706цс15 та від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц.

Суд також не приймає до уваги Договір №13.01-05-851 від 11.06.2024р. про реструктуризацію заборгованості за послуги теплопостачання, підписаний позивачем та відповідачем, згідно якого щомісячна плата боргу складає 7368,29 грн, яка має сплачуватись протягом 2024-2025 р.р., оскільки відомості про виконання даного договору.

Окрім того, позивач наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2684,00грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259, 263-265, 268,279,353-354 ЦПК України,

ВИРІШИВ

1. Позовну заяву Комунальне підприємство «Теплопостачання м. Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення та гаряче водопостачання задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації та місце надання послуг за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання м. Одеси» () заборгованість за опалення та гаряче водопостачання в розмірі 77217,82грн., та судовий збір в розмірі 2684,00грн., а всього стягнути суму у розмірі 79901 гривень 82 копійки.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.К .Кисельов

Рішення складено та підписано 17.02.2025 року.