Номер провадження: 22-ц/813/1451/25
Справа № 522/7662/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м. та житловою площею 15,4 кв.м. після смерті дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позовних вимог зазначав, що позивач є рідним племінником та єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , який своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про отримання спадщини після смерті дядька. У нотаріуса було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотримані пенсії померлим та відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа якої 29,3 кв.м, на підставі ненадання правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутись за захистом свої прав в судовому порядку (а.с. 1-4).

30 квітня 2024 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов задоволений, а саме суд вирішив визнати право власності у порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м. та житловою площею 15,4 кв.м. після смерті дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 186-191).

21 травня 2024 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року. В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначає, що ОСОБА_1 не була залучена до участі у справі, однак їй на праві власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , а власником іншої 1/2 частини цієї квартири є її чоловік. Представник апелянта з цього приводу вказує на те, що суд першої інстанції визнав за позивачем право власності на квартиру, яка збігається з квартирою апелянта, як за номером квартири, так і за номером будинку та обидві знаходяться у місті Одесі. Тому, як вважає представник апелянта, наявність двох квартир за однаковою адресою впливає на права та законні інтереси апелянта, оскільки це протирічить діючому законодавству, створює невизначеність у ототожненні квартир із їх власниками, сприятиме плутанині в нарахуванні комунальних платежів, можливих обтяжень, відчуження квартири іншим особам. Крім того, на думку представника апелянта, посилання суду на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 11 грудня 2013 року, є помилковим, оскільки в тій справі судами було встановлено, що причин для відмови у приватизації квартири не було, так як спадкодавець звертався до органу приватизації належним чином і будь-які перешкоди у передачі йому у власність квартири не було. У даній же справі, як зазначає представник апелянта, сам позивач вказує на те, що причиною неможливості приватизації стало те, що в апелянта вже знаходилася у приватній власності квартира з такою ж адресою, однак суд першої інстанції вказаного при ухвалені оскаржуваного рішення не врахував, чим порушив права та законні інтереси апелянта. З огляду на викладене в апеляційній скарзі, представник апелянта просить рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволення позову відмовити у повному обсязі, а також здійснити розподіл судових витрат. При цьому, представник апелянта зазначив, що попередні судові витрати апелянта складають фіксований гонорар адвоката у розмірі 19580 грн (а.с. 201-203а).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 9, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні представник апелянта адвокат Соловйов В.В. просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача адвокат Дідуренко Сергій Віталійович заперечував щодо задоволення апеляційної скарги. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, померлий ОСОБА_3 за життя видав посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Мельник О.М. довіреність Попкову О.М. від 23.10.2018, зареєстровану в реєстрі за № 1137, уповноваживши бути його представником з усіх питань пов`язаних з приватизацією квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином вбачається воля ОСОБА_3 на приватизацію квартири загальною площею 29,3 кв.м. та житловою площею 15,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивач вчасно звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Оскільки позивач-спадкоємець за законом, не має правовстановлюючих документів, враховуючи відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав, а тому визнання права власності у порядку спадкування за законом є ефективним способом захисту. При цьому суд враховує, що дійсно вбачається дві однакові адреси ( АДРЕСА_2 ), проте померлий мав право на приватизацію квартири загальною площею 29,3 кв.м. та житловою площею 15,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , а тому позивач має право на отримання спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Тобто, встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Зазначене узгоджується із відповідними паровими висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 по справі № 523/9076/16-ц, постанова від 20.06.2018 по справі № 308/3162/15-ц, постанова від 12.12.2018 по справі № 570/3439/16-ц, постанова від 27.03.2019 по справі № 520/17304/15-ц, постанова від 05.05.2019 по справі № 554/10058/17.

Предметом розгляду даної справи є матеріально-правові вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа якої 29,3 кв.м, житлова площа 15, 4 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті дядька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачу було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , а саме на недоотриману пенсію в сумі 3301,59 грн (а.с. 30), однак нотаріус відмовив у виданні свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею - 29,3 кв.м, житловою 15, 4 кв.м. в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а.с. 32-33). Тому ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги та визнав за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_3 за вказаною адресою.

Разом з тим, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в рівних частках на підставі договорів дарування від 01.06.2019 та 25.06.2019 відповідно. Загальна площа зазначеної квартири 87 кв.м., житлова площа 52,1 кв.м.

Апелянт ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначила, що наявність двох квартир за однаковою адресою впливає на її права та законні інтереси.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що спірна квартира та квартира, яка належить апелянту є різними та окремими об`єктами нерухомого майна, що безпосередньо підтверджується будівельними характеристиками майна (суттєві відмінності загальної та житлової площі), що не заперечувалось в процесі розгляду справи. Отже, оскільки спірна квартира має таку ж адресу, як і квартира апелянта, тобто адреси ідентичні, що безпосередньо стосується прав та охоронюваних законом інтересів апелянта, слід було залучити до участі в справі апелянта та іншого співвласника квартири АДРЕСА_4 .

При вирішенні цивільного спору суд у межах своїх процесуальних повноважень та в межах позовних вимог, встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки) правовідносин сторін, які випливають з встановлених обставин та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин (постанова ВП ВС від 08.06.2021 року, справа № 662/397/15-ц).

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження у відповідній частині, а оскаржуване рішення стосується прав та інтересів апелянта, апеляційний суд скасовує оскаржуване рішення та відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правову кваліфікацію спірних правовідносин та не стосуються спору в даній справі, оскільки містять оцінку права на приватизацію та його реалізацію, що не стосується прав та інтересів апелянта. Крім того, апеляційний суд заважує, що апелянт та його представник були обізнані про існування даної справи, що підтверджується заявою представника апелянта адвоката Соловйова В.В. від 30.04.2024, в якій він зазначив про те, що рішення суду в справі може вплинути на права та законні інтереси ОСОБА_1 . Разом з тим, з поясненнями по суті справи, заявою про вступ до участі в справі ані апелянт, ані його представник не зверталися.

З врахуванням наведеного, оскаржуване рішення підлягає скасуванню. Разом з тим, апеляційний суд роз`яснює позивачеві право на повторне звернення до суду з відповідними позовними вимогами до належних відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, враховуючи вищенаведене та оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення та відмовляє в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Соловйова Віктора Вікторовича задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 квітня 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 19 лютого 2025 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк