Провадження № 22-ц/801/394/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2025 рокуСправа № 127/20815/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів: Матківської М. В., Сала Т. Б.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року,ухвалене у складі судді Венгрина О. О. в м. Вінниці, дата складення повного судового рішення 05 грудня 2024 року, -

встановив:

24 жовтня 2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 136 137, т1) стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 28 620 грн, з яким сума кредиту 10 000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 18 620 грн. та понесені судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на те, що відповідно до кредитного договору № 5406789 від 19 січня 2022 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , відповідач отримала кредит в розмірі 10 000,00 грн, строком на 30 днів, дата повернення кредиту (18 лютого 2022 року). Договір укладений в електронній формі що відповідає вимогам частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «М331648», кредитні кошти в розмірі 10 000,00 грн. були перераховані на платіжну картку № НОМЕР_1 , зазначену відповідачкою, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про перерахування коштів.

Укладаючи кредитний договір, сторони, передбачили порядок нарахування процентів та їх розмір, порядок пролонгації та строк дії договору.

18 лютого 2022 року відповідачка здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 2 280 грн, в зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день.

У зв`язку з введенням воєнного стану та з метою врегулювання кредитних правовідносин з клієнтами, а також зменшення їх фінансового навантаження, ТОВ «Авентус Україна» було прийнято рішення про призупинення нарахування процентів та надання кредитних канікул за користування кредитними коштами в період з 25 лютого 2022 року по 30 квітня 2022 року за всіма кредитними договорами.

У період з 01 травня 2022 року по 18 червня 2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою (1,9% в день), однак 12 липня 2022 року за ініціативою ТОВ «Авентус Україна» в індивідуальному порядку було здійснено списання всіх нарахованих відсотків , в подальшому у період з 13 липня 2022 року по 18 жовтня 2022 року було здійснено нарахування за стандартною процентною ставкою.

Відтак станом на 18 жовтня 2022 року заборгованість відповідачки становила 10 000 грн основного боргу та 18 620 грн процентів за користування кредитом.

19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» як фактором, було укладено Договір факторингу № 19.06/23-Ф (далі Договір Факторингу), за умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором, укладеним з відповідачкою.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року позов задоволено:

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" заборгованість за кредитним договором № 5406789 від 19 січня 2022 року в розмірі 28 620,00 (двадцять вісім тисяч шістсот двадцять) грн, з яких 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 18 620,00 грн - заборгованість за процентами, а також стягнуто 2 422,40 грн судового збору і 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу;

- в стягненні решти витрат на правничу допомогу відмовлено.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції послався на те, що відповідачка ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором № 5406789 від 19 січня 2022 року належно не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість: за тілом кредиту 10 000,00 грн. за процентами 18 620,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Мишковську Т. В., через систему «Електронний суд» 30 грудня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з ТОВ «ФК «Фінансова компанія» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що в матеріалах справи відсутні банківська виписка на підтвердження наявності заборгованості Відповідача за Кредитним договором № 5406789 від 19 січня 2022 року.

Зважаючи на п. 1.4 Договору та виходячи з долученого до позову розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач при обрахунку боргу застосовував знижену процентну ставку 0,76 в день, а відтак визнав відповідача учасником Програми лояльності. При цьому, 18 лютого 2022 року відповідач здійснила оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 2 280 грн, в зв`язку з чим, у відповідності до п. 1.4. та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів, а тому за умовами Договору до дати лонгації (тобто ще 30 днів) нарахування процентів повинно було здійснюватися за зниженою ставкою. Однак всупереч вказаному, позивач нарахував борг за наступні дні за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день 6 днів (з 19 лютого 2024 року по 24 лютого 2024 року включно) 1 140 грн. замість передбачених договором 0,76 % *6 днів = 456,00 грн. Термін дії Кредитного договору закінчився 18 травня 2022 року, а тому кредитор неправомірно продовжив нараховувати проценти за період з 01 травня 2022 року по 18 жовтня 2022 року, самостійно продовживши термін дії договору на 90 днів.

14 січня 2025 року через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін, також просить стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у апеляційній інстанції у розмірі 8 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Справа, яка розглядається, не відноситься до справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), тому з урахуванням приписів частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд проводить розгляд без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення частково не відповідає вказаним вимогам.

По справі встановлено наступне:

-19 січня 2022 року відповідачка ознайомилася з умовами кредитування, підписавши паспорт споживчого кредиту, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача ОСОБА_1 (а.с. 40-42, т.1);

-19 січня 2022 між ТОВ «Авентус Україна та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5406789 (а.с.43 47, т.1), за яким:

?відповідач отримує кредит в розмірі 10 000,00 грн, строком на 30 днів (п. п. 1.3, 1.4). Договір підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с. 47 зворот);

?На період строку, визначеного у п. 1.4 договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору, нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,90 % на день (п. 1.5.1);

?На період строку, визначеного у п. 1.4 договору, або протягом трьох календарних днів, що наступають за датою закінчення такого строку, за умови здійснення споживачем повного погашення кредитної заборгованості або якщо протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, нарахування процентів здійснюється за зниженою процентною ставкою в розмірі 0,76% на день, але не більше ніж на строк кредиту, зазначений в п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації до дати пролонгації (п. 1.5.2);.

?Пунктом 2.1. договору встановлено, що кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізит якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту (а.с. 44, т.1 на звороті);

?Пунктом 4.3.1 договору встановлено, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п п. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто, у цьому випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту;

?Пункт 4.3.2: Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору;

?Пункт 4.4.: вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до Договору щодо продовження строку кредиту, Сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля Сторін передбачена в п. 4.2 Договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п.4.3 Договору письмово цим Договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину (а.с. 44, т.1).

-відповідно до інформації АТ КБ Приватбанк № 20.1.0.0.0/7-240930/33860 від 02 жовтня 2024 року на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , IBAN: НОМЕР_3 , на яку 19 січня 2022 року здійснено переказ коштів на суму 10 000,00 грн. (а.с. 175, т.1);

-інформація про переказ 19 січня 2022 року коштів в розмірі 10 000,00 грн ОСОБА_1 міститься в підтвердженні АТ ПУМБ № КНО-20.4/79 від 26 червня 2023 року (а.с. 183-184, т.1 на звороті);

-18 лютого 2022 року ОСОБА_1 внесла в рахунок погашення процентів за кредитом 2 280 грн, що визнається обома сторонами по справі;

-18 лютого 2022 року на мобільний номер НОМЕР_4 (який був зазначений відповідачкою при укладенні кредитного договору) було направлено повідомлення про те, що кредит у ТОВ «Кредит Плюс» продовжено до 20 березня 2022 року, при продовженні кредиту діє стандартна процентна ставка - 1,9% на день (а.с. 48, т.1);

-на а.с. 13-39 міститься картка обліку договору № 5406789 від 19 січня 2022 року (розрахунок заборгованості), заповнена первинним кредитором ТОВ «Авентус Україна», з якої вбачається, що заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн, заборгованість за процентами 18 620,00 грн. 12 липня 2022 року було здійснено списання відсотків в розмірі 10 450,00 грн (рядок 175, а. с. 21, т.1), а з 13 липня 2022 року знову почали нараховувати проценти (рядок 176, а.с. 22, т.1);

-21 липня 2022 року ТОВ «Авентус Україна» повідомило ОСОБА_1 про те, що розмір простроченої заборгованості станом на 21 липня 2022 року складає: загальна заборгованість за Кредитним договором: 11 710,00 грн., Кредит (тіло кредиту) 10 000,00 грн., проценти 1 710,00 грн. (а.с. 50 51, т.1);

-19 червня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 19.06/23-Ф, право вимоги до осіб, які були боржниками ТОВ «Авентус Україна», перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», в тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 5406789 від 19 січня 2022 року, розмір заборгованості: за тілом кредиту 10 000,00 грн, за процентами 18 620,00 грн, до якого додано акт прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному виді за договором факторингу № 19.06/23-Ф від 19 червня 2023 року, копію платіжної інструкції № 570 від 23 червня 2023року (а. с. 75 на звороті, 85-93, 115, т.1);

-19 червня 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на електронну адресу відповідача ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про відступлення права грошової вимоги за договором № 5406789 від 19 січня 2022 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с. 49, т.1).

Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статі 1048 ЦК України).

За змістом статті 526, частини 1 статті 530 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

В справі що розглядається встановлено, що кредитний договір з ТОВ «Авентус Україна» підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису, в такий же спосіб підписаний паспорт споживчого кредиту.

Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину: відповідно до п.1.3. Договору № 5406789 від 19 січня 2022 року сума кредиту 10 000,00 грн, строк кредиту 30 днів (п.1.4.) стандартна процентна ставка 1,90 % в день (п. 1.5.1.), знижена процентна ставка 0,76 % в день (п. 1.5.2.), за стандартною ставкою 24079.41 % річних (п.1.7.1.), за зниженою ставкою 1116,88 % річних (п.1.7.2.), орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 15 700,00 грн, за зниженою ставкою 12 280,00 грн (п.1.8.2.). Усі підписані позичальником документи містять персональні дані відповідачки, зокрема, її паспортні дані, ідентифікаційний код, номер мобільного телефону, а також номер картки, на яку перераховуватимуться грошові кошти.

Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк» від 02-10-2024 р. № 20.1.0.0.0/7-240930/33860, на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_5 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 IBAN НОМЕР_3 , на яку 19 січня 2022 року здійснено переказ коштів на суму 10 000,00 UAN (а.с. 175, т.1), що також підтверджено інформацією від АТ «ПУМБ» (а. с. 183 184, т.1 на звороті).

Відтак суд першої інстанції вірно виснував про те, що факт укладення кредитного договору та перерахування за ним коштів є доведеним.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про неправильність нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами, апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункти 53,54), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункти 6.22-6.25), від 19 травня 2020 року у справі №910/23028/17 (пункт 6.28) та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц та ряді інших.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Договору надання грошових коштів у позику № 5406789 від 19 січня 2022 року, строк дії Договору 30 днів зі зниженою процентною ставкою 0,76 % в день (п.п. 1.4, 1.5.2.). Строк дії кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору (пункт 1.4.)

Застосування зниженої процентної ставки по закінченню 30-денного строку можливе за умови здійснення споживачем повного погашення кредитної заборгованості або якщо протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк(п. 1.5.2).

Встановлено, що 18 лютого 2022 року відповідачка здійснила оплату на рахунок Кредитора 2 280 грн - суму, еквівалентну розміру нарахованих процентів за користування кредитом (а. с. 14, т.1).

Оскільки відповідачка погасила не всю заборгованість, а лише проценти, тому у відповідності до п. 1.4 та п. 4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день (тобто до 20 березня 2022 року), про що позичальник була повідомлена (а.с.48, т.1).

Тому твердження в апеляційній скарзі про неправильне застосування кредитором стандартної процентної ставки (0,76 % в день) є надуманим та не ґрунтується на умовах договору.

Пунктом 4.3.1 договору передбачено, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль.

Пунктом 4.3.2. передбачено, що Споживач, дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп.4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача, у порядку передбаченому п.4.2. Договору.

Отже, оскільки відповідачка після продовження строку кредитування на 30 днів (до 20 березня 2022 року) не здійснювала повернення коштів, не укладала угоду про пролонгацію строку дії Кредитного договору, тому відповідно до п.4.3.1 відбулася автопролонгація: строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, тобто до 18 червня 2022 року.

Таким чином, у справі що розглядається, з урахуванням досягнутої домовленості між кредитором та позичальником, позивач вправі був нараховувати проценти, обумовлені Договором, а саме в розмірі 1,90 % на день (в зв`язку з порушенням строку повернення кредиту) до 18 червня 2022 року включно, надалі включається механізм захисту прав кредитора, закріплений в статті 625 ЦК України.

Однак, як вбачається з наданої позивачем Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) (а.с.13-39, т.1), заповненої первинним кредитором ТОВ «Авентус Україна», 12 липня 2022 року було здійснено списання відсотків за кредитним договором в розмірі 10 450,00 грн (рядок 175, а. с. 21, т.1) а з 13 липня 2022 року знову розпочалось нарахування процентів за відсотковою ставкою 1,90 % на день (рядок 176, а. с. 22, т.1) і таке нарахування тривало до 18 жовтня 2022 року включно (рядок 273, а. с. 26, т.1), тобто поза межами погодженого сторонами строку кредитування, а тому вимога про стягнення процентів задоволенню не підлягає.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та припустився помилки, стягнувши проценти, нараховані по закінчення строку дії Договору, доводи апеляційної скарги в цій частині є підставними.

Таким чином, стягненню з відповідачки на користь позивача, підлягає лише заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 000 гривень.

Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Відтак рішення Вінницького міського суду підлягає скасуванню в частині стягнення 18 620 гривень процентів за кредитним договором № 5406789 , а в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, здійснивши новий розподіл судових витрат по справі.

Вирішуючи питання про зміну розподілу судових витрат, апеляційний суд насамперед зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу не оскаржується позивачем.

Суд вірно зменшив витрати на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача до 4 000 грн, врахував, що справа не є складною, в справі невелика кількість письмових доказів (справа в одному томі), представник позивача брала участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами суду, представниками відповідачки заявлені клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Суд першої інстанції при цьому вірно послався на постанову Верховного Суду від 19.02.2020 (справ №755/9215/15-ц), в якій зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тому апеляційний суд констатує наступне: при поданні позову ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило 2 422, 40 грн. судового збору (а. с. 9, т.1) та для цілей розподілу витрат на правничу допомогу слід застосувати розмір 4 000 грн, тобто всього позивач поніс витрат в суді першої інстанції в розмірі 6 422 грн. 40 коп.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» Крюковою М. В. надані наступні документи: ордер про надання правничої допомоги серія АН № 1570052 від 03 грудня 2024 року (а.с. 10, том 2), копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН № 5127 (а.с. 11, том 2), Звіт від 13 січня 2025 року про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07 липня 2022 року (а.с.40, т.2) та копія платіжної інструкції № 4195 від 13 січня 2025 року про перерахування 8 000,00 грн, призначення платежу: оплата за написання та подання відзиву на апеляційну скаргу у справі за договором Серкез Ю. В. (а.с. 39, том 2).

Відповідно до звіту від 13 січня 2025 року про надання правової допомоги, було надано такі послуги: 1. Правова експертиза документів та складення відзиву на апеляційну скаргу у справі за кредитним договором з Серкез Ю. В., 2. Подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, в загальному кількість годин 4, загальна вартість 8 000 грн. (а.с. 40, том 2).

Відповідачкою Серкез Ю. В. до суду заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу позивачем в суді апеляційної інстанції не надходило.

Апеляційний суд виснує, що з урахуванням приписів статті 137 ЦПК України, вартість наданих позивачеві послуг адвокатом в суді апеляційної інстанції не відповідає складності справи та є не співмірною з ціною позову, не відповідає критерію розумності та реальності витраченого адвокатом часу, не враховує складність справи, обсяг наданих послуг та виконаних робіт: відзив на апеляційну скаргу (а. с. 1 7, т. 2) повністю (окрім назви суду, якому він адресований і прохальної частини відзиву) дублює зміст поданої представником позивача відповіді на відзив на позовну заяву(а. с. 139 145, т.1), тому на переконання апеляційного суду, розмір витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції, який підлягає до стягненню з відповідачки на користь позивача, слід визначити в 2 000 грн.

Отже, для цілей розподілу судових витрат апеляційний суд бере до уваги наступні витрати, понесені позивачем: 2 422, 40 грн. судового збору, 4 000 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та 2 000 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а всього 8 422,40 грн.

Натомість відповідачка понесла судові витрати у виді сплати судового зборуза подання апеляційної скарги в розмірі 2 906, 88 грн (квитанція на а. с. 207, т.1)

Позивачем було заявлено вимогу про стягнення 28 620 гривень, до задоволення підлягає сума в 10 000 грн, що становить 34,94 процентів.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 942, 79 грн ( 8 422, 40 х 34,94%) понесених судових витрат, а з позивача на користь відповідачки слід стягнути 1 891,22 грн (2 906,88 х 65,06%) понесених нею судових витрат.

З урахуванням положень частини 10 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1 051, 57 грн ( 2 942,79 1 891,22).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню з урахуванням винятків, перелічених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною, задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року в частині стягнення процентів та в частині розподілу судових витрат скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення:

Відмовити в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами в розмірі 18 620,00 грн за кредитним договором № 5406789 від 19.01.2022, нарахованими за період з 13 липня 2022 року по 18 жовтня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 1 051, 57 (одну тисячу п`ятдесят одну гривню 57 к.) гривень понесених ним судових витрат.

Залишити без змін рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" заборгованості за кредитним договором № 5406789 від 19.01.2022 в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень - заборгованість за тілом кредиту.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", , м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді М. В. Матківська

Т. Б. Сало