Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/52/25
Єдиний унікальний №733/780/24
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2025 року м. Ічня

Суддя Ічнянського районного суду Чернігівської області Вовченко А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання та повернення обладнання,

установив:

04 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання та повернення обладнання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 квітня 2024 року головуючим суддею визначено суддю Ічнянського районного суду Чернігівської області Карапиш Т.В.

15 квітня 2024 року позивачем ОСОБА_1 був заявлений відвід судді Карапиш Т.В., який задоволено ухвалою суду від 24 квітня 2024 року.

22 квітня 2024 року представником позивачаОСОБА_4 повторно був заявлений відвід судді Карапиш Т.В., в задоволенні якого ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області Вовченком А.В. від 25 квітня 2024 року відмовлено, а справу повернено до канцелярії суду для передачі головуючому судді Карапиш Т.В. для продовження судового розгляду.

Ухвалою суду від 30 серпня 2024 року провадження по вказаній вище справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

13 вересня 2024 року представник позивача Лозова Н.В. подала апеляційну скаргу на ухвалу суду від 30 серпня 2024 року, по якій постановою Чернігівського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року дану ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 30 серпня 2024 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

27 листопада 2024 року представник позивача Лозова Н.В. подала письмову заяву про відвід судді Карапиш Т.В., яка ухвалою суду від 29 листопада 2024 року була задоволена, у зв`язку з чим справа передана до канцелярії суду для вирішення питання про її розгляд іншим суддею, визначеним у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2024 року головуючим суддею визначено суддю Ічнянського районного суду Чернігівської області Овчарика В.М.

Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області Овчарика В.М. від 03 грудня 2024 року дану справуприйнято до свого провадження.

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року заява представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Покотило М.Б. про відвід судді Ічнянського районного суду Чернігівської області

Овчарика В.М. від участі у розгляді вказаної вище справи задоволена, а цивільна справа № 733/780/24 передана до канцелярії Ічнянського районного суду Чернігівської області для здійснення повторного автоматичного розподілу у порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України.

29 січня 2025 року згідно автоматизованого розподілу цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання та повернення обладнанняпередана на розгляд судді Вовченку А.В.

31 січня 2025 року суддя Вовченко А.В. заявив про самовідвід від участі у розгляді цієї справи з метою усунення будь-яких обставин, які б могли викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості суду, а також з огляду на процесуальну поведінку учасників справи щодо безсторонності суду. З метою запобігання можливих безпідставних звинувачень у необ`єктивному розгляді справи, усунення в подальшому можливих сумнівів щодо неупередженості судді та з метою зняття напруженості у стосунках сторін з приводу зацікавленості судді у розгляді справи, з морально-етичних міркувань, вважає доцільним і необхідним в інтересах правосуддя та сторін у справі заявити самовідвід з підстав, передбачених п. 5 ч.1 ст. 36, ч.1 ст.39 ЦПК України.

Статтею 36 ЦПК України передбачено ряд обставин, за наявності яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

Зокрема, п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Інститут самовідводів один з інструментів суду для забезпечення неупередженого розслідування. Адже на кону ухвалення законного та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог цивільно-процесуального законодавства в процесі судового розгляду, а однією із підстав для його скасування є ухвалення судового рішення незаконним складом суду.

Відвід (самовідвід) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини.

З численної практики Європейського суду з прав людини вбачається, що суддя повинен бути відведений від участі в розгляді справи навіть тоді, коли у стороннього спостерігача лише могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Так, у рішенні від 09 листопада 2006 року у справі "Білуга проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри в недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Навіть припущення про факти, які ставлять під сумнів безсторонність суду, можуть мати певне значення, оскільки йдеться про довіру, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати в людей.

Пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних

свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.

Тобто довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.

Положеннями пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» роз`яснено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи вказане вище та вивчивши наявні матеріали справи, звертаючи увагу на те, що хоч поведінка судді й не дає жодних об`єктивних підстав вважати, що вона не є безсторонньою або що йому бракує неупередженості під час розгляду справи, з морально-етичних міркувань та з метою недопущення виникнення сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді, для гарантії неупередженого та об`єктивного здійснення правосуддя, з метою уникнення в майбутньому звинувачень зі сторони учасників процесу в упередженості при розгляді даної справи, а також з метою уникнення конфліктності ситуації приходжу до висновку, що заявлений самовідвід суддею Вовченком А.В. підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, суддя

постановив:

Заявлений суддею Вовченком Андрієм Володимировичем самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Вовченка А.В. від участі в розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання та повернення обладнання.

Цивільну справу № 733/780/24 (провадження № 2/733//25) за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу обладнання та повернення обладнання передати до канцелярії Ічнянського районного суду Чернігівської області для здійснення повторного автоматичного розподілу у порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. В. Вовченко