Справа № 189/2886/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14.02.2025 року сел. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Копиці С.І.,

за участю позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зіслався на те, що 11 листопада 2011 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований 11 листопада 2011 року виконавчим комітетом Олександрійської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №21.Під час шлюбу у сторін народилися діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через різні погляди на сімейне життя, різний склад характерів, втрату взаєморозуміння, між сторонами виникали часті сварки. Спроби врегулювати відносини мирним шляхом будь-яких результатів не дали. Крім того, відповідач неодноразово вчиняв відносно позивачки як фізичне, так і психологічне насилля, свідком якого були їх малолітні діти.Враховуючи, що шлюб фактично припинив своє існування, вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому застосування заходів для примирення є не доцільним. У зв`язку з чим, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив надати подружжю строк для примирення, провадження у справі зупинити. Крім того, зазначив, що з часу укладення шлюбу між ним та позивачкою не виникало сварок або суперечок, що могли суттєво вплинути на сімейні стосунки та привести до втрати взаєморозуміння. Будь-яких дій психологічного, фінансового або фізичного насилля відносно позивачки він не вчиняв. Звернень з її боку до служб у справах дітей та сім`ї, органів місцевого самоврядування або органів Національної поліції з цього приводу, за весь період шлюбу не було. Вважає звернення позивачки до суду із позовом про розірвання шлюбу передчасним. Заперечує щодо позову та має наміри на збереження сімейних стосунків із позивачкою.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та повідомила, на даний час у неї є намір створити нову сім`ю, в неї є стосунки з іншим чоловіком. Вона не згодна на примирення. Крім того, 21.01.2025 року відповідач вчинив відносно неї насильство, що підтверджено відповідними доказами. Вона пішла з дому 29.11.2024 року і з цього часу проживає окремо від чоловіка, тому вважає, що в нього було достатньо часу, щоб примиритися.

Представник позивачки ОСОБА_2 позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позову з підстав зазначених у поданому відзиві, та зазначив, що він бажає зберегти сім`ю заради дітей. З 29.11.2024 він не намагався примиритися з дружиною, адже гадає, що їй потрібен час, щоб все обміркувати. Про те, що у позивачки є інший чоловік йому відомо.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи вважає, дійшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено:

Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області 11.11.2011 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області під актовим записом №21, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_6 » (а.с. 15).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , подружжя має неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , подружжя має неповнолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. Про вказане свідчить факт окремого проживання подружжя, відсутність спільного господарства та відсутність подружніх стосунків. Через різні погляди на сімейне життя, різний склад характерів, втрату взаєморозуміння, між сторонами виникали часті сварки. Крім цього, враховуючи тривалість перебування справи на розгляді в суді з 03 грудня 2024 року, відповідач 24.12.2024 року був повідомлений про розірвання шлюбу, лише 30.12.2024 року у поданому відзиві просив надати строк для примирення. На даний час пройшов тривалий час для можливого примирення відповідача з позивачкою, яким відповідач ОСОБА_3 не скористався. До того ж, під час розгляду справи позивачка категорично не погоджувалася на примирення з відповідачем, то суд вважає, що відмова в задоволенні позовних вимог буде являти собою примушування до шлюбу та буде суперечити моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

У відповідності ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

У правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зазначено, що тлумачення статті 111СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України та керуючись ст. ст. 211, 265-269,354,355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , та ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований 11 листопада 2011 року виконавчим комітетом Олександрівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №21-розірвати.

Прізвище позивачкі після розірвання шлюбу залишити - « ОСОБА_6 ».

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.С. Лукінова

14.02.2025