Провадження №2/748/208/25
Єдиний унікальний № 748/5040/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" січня 2025 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Кухти В.О.,

при секретарі Крошка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Чернігові справу за позовом ОСОБА_1 до Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігвіської області, третя особа: Чернігівська районна державна нотаріальна контора, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В :

02.12.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за заповітом, на 1/1 частину житлового будинку АДРЕСА_1 площею 21,8 кв.м., який залишився після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач мотивує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на: 1/1 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 21,8 кв.м. Під час життя ОСОБА_2 було складено заповіт на ім`я позивачки, тобто ОСОБА_1 .

Маючи намір прийняти спадщину, позивач звернулась до державного нотаріусу Чернігівської районної державної нотаріальної контори, за останнім зареєстрованим місцем проживання спадкодавця, яка завела спадкову справу. Водночас, спадкове майно, а саме: 1/1 частина житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 21,8 кв.м., державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, де державний нотаріус повідомив, що оригінал правовстановлюючого документу, які посвідчує право ОСОБА_2 на вищевказане майно не було подано.

Так, позивач у своїй позовній заяві зазначає, що відповідно до листа М.-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до категорії «колгоспний двір», головою та єдиним членом якого був ОСОБА_2 .

Позивач звертає увагу на те, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 не оформив та не зареєстрував своє право власності на вказане вище нерухоме майно, це, як наслідок, унеможливлює реалізацію її спадкових прав, як спадкоємиці за заповітом та перешкоджає у реєстрації її речових прав.

За викладених обставин, ОСОБА_1 звертається з даним позовом до суду, задля визнання права власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, оскільки в позасудовому порядку вирішити це питання не вдається за можливе.

Ухвалою судді від 09.12.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 16.01.2025 р.

Позивач та її представник в підготовче засідання не з`явилися, представник позивача надала суду заяви про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в підготовче засідання не забезпечив явку свого представника, надали суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради. Також зазначили, що претензій щодо розгляду справи за позовом вище вказаної особи не мають, позовні вимоги позивача визнають і не заперечують проти їх задоволення.

Третя особа в підготовче засідання не з`явилася, надала суду копію спадкової справи № 143/2022 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а також у своєму супровідному листі просила розглядати дану справу без участі представника Чернігівської районної державної нотаріальної контори.

Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Пунктом 1, ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 275. (а.с.39)

Згідно із довідкою № 213 від 09.10.2024 р. наданою М.-Коцюбинською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області Ведильцівський старостинський округ, встановлено, що ОСОБА_2 , 1942 р.н., дійсно володів житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 у 1950 р., володів ним до дня своєї смерті, але свідоцтва про право власності не отримував. (а.с.40) Також, відповідно до довідки № 539 від 05.09.2024 р. наданої «Чернігівським РБТІ» Чернігівської районної ради Чернігівської області, встановлено, що право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01.01.2013, не зареєстровано. (а.с.41)

Крім того, відповідно до довідки № 121 від 17.02.2022 р. наданою М.-Коцюбинською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області Ведильцівський старостинський округ, встановлено, що ОСОБА_2 , 1942 р.н., дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований і проживав за адресою: АДРЕСА_1 , де проживав один. (а.с.58)

ОСОБА_2 за життя склав заповіт, посвідчений Духно М.М., секретарем виконкому Ведильцівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, 07.12.2009 р., зареєстрований у реєстрі за № 201, за яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що ОСОБА_2 буде належати на день смерті і на що він, за законом, матиме право він заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.42)

Постановою про відмову у вчинення нотаріальних дій від 17.09.2024 р. № 1424/02-14 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 за заповітом від 07.12.2009 р., оскільки не було надано необхідних документів, які б підтверджували належність вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами спадкодавцю. Також нотаріусом зазначено, що спадкодавець за життя не вчинив жодних дій, які були б спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не одержав документ, що посвідчує право власності на нього, а тому видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказаний будинок з господарськими будівлями та спорудами не вбачається за можливе. (а.с.36)

19.05.2022 р. ОСОБА_1 зверталася до Чернігівської районної державної нотаріальної контори із заявою, зареєстрованою під номером № 415, про прийняття спадщини, що підтверджується відкритою спадковою справою № 143/2022 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.56)

Також, відповідно до наданої копії спадкової справи № 143/2022 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 2-1025, де спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 2,4700 га в межах згідно з планом, розташовану на території Ведильцівської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.61) Разом з тим, ОСОБА_1 також отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 2-1026, де спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки 0,6300 га в межах згідно з планом, розташовану на території Мньовської сільської ради, Чернігівського району, Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.61 зворотної сторони)

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1, ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до п.п. 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затрведжено Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. за № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, а саме, на нерухоме майно за наявності правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцю, а у разі відсутності відповідних документів нотаріус роз`яснює процедуру вирішення питання в судовому порядку.

Державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори позивачу роз`яснено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавців на вказане спадкове майно.

Таким чином, позивач не має можливості оформити спадщину на вказане вище спадкове майно із-за відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавців, а отже існує спір про право і права та інтереси спадкоємця ОСОБА_1 , позивача по справі, порушуються з незалежних від неї причин.

Як роз`яснив Пленум ВС у п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватноъ власності» від 22.12.1995 р. № 20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 р. ЗУ «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 р., мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 р. не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. 120 УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, житловий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР, частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору.

Оскільки ОСОБА_3 був єдиним членом колгоспного двору, то згідно діючого на той час законодавства є власником спірного домогосподарства в цілому.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВС від 04.10.1991 р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на житловий будинок» право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради.

З введенням в дію ЗУ «Про власність» та ЦК України в редакції 2003 р. будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 р. в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвалися згідно діючого на той час законодавства.

ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діє з 01.07.2004 р., встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів виникнення, переходу, або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Ураховуючи, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 не вчинив жодних дій, які б були спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не одержав документ що посвідчує право власності на нього, що, як наслідок, унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємиці за заповітом та перешкоджає у реєстрації її речових прав.

Отже, виходячи з наведеного, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , площею 21,8 кв.м., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у позасудовому порядку, а тому права ОСОБА_1 підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, також визнання позову в повному обсязі відповідачем, переконавшись у відсутності інших спадкоємців, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих стороною доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Всі понесені судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 12, 13, 76, 200, 258, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 392, 1216-1218, 1223, 1297 ЦК України, ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР, ЗУ «Про власність», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до Михайло-Коцюбинської селищної ради (, місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, с-ще. Михайло-Коцюбинське, вул. Шевченка, буд. 50), третя особа: Чернігівська районна державна нотаріальна контора (, місцезнаходження: м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 48) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності, в порядку спадкування за заповітом, на житловий будинок АДРЕСА_1 , площею 21,8 кв.м., який залишився після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Кухта