Справа № 153/1305/24
Провадження № 22-ц/801/488/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 рокуСправа № 153/1305/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Медвецького С.К., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., представника ОСОБА_1 адвоката Самара В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області, про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється співвласником 9/20 частки домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Дане домоволодіння має спільну межу та паркан з домоволодінням ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 . Так в 2022 році відповідач збудував між його та її домоволодінням паркан довжиною 17,6 м та середньою висотою 2,28 м на відрізку довжини 8,9 м висотою 2,35 м та на відрізку довжиною 7,8 м висотою 2,98 м. Паркан, який встановлено біля прибудови на відрізку довжиною 7,8 м висотою 2,98 м повністю перешкоджає попаданню денного світла у дві кімнати її домоволодіння, що суттєво унеможливлює користування даними кімнатами. Це впливає на відсутність психологічного та фізичного комфорту. Також у домоволодінні відповідача на відстані менше 6 метрів від будинку розташований вольєр з собаками, тривалий час дані тварини створюють нестерпні умови для її проживання та її родини. Собака часто виє, в тому числі і в нічний час, постійно присутній запах собачих екскрементів, особливо в теплу пору року, вона не має можливості відкрити вікна для провітрювання в кімнатах. На її усні прохання та письмові звернення до відповідача, щоб знизити паркан до 2 метрів та перенести вольєр в інше місце не принесло жодного результату. Вона неодноразово зверталась до органів місцевого самоврядування, а саме до Ямпільської міської ради для сприяння у вирішенні питання порушення відповідних правил добросусідства та отримала підтвердження факту не добросусідства зі сторони відповідача. Вважаючи свої права порушеними, просить суд усунути їй перешкоди у користуванні належним домоволодінням по АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 зменшити висоту паркану по всій довжині паркану до 2 метрів та перемістити вольєр для собак і саму тварину у домоволодінні по АДРЕСА_1 на відстань не менше 15 метрів від її будинку.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 жовтня 2022 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №312933329 ОСОБА_1 належить право власності на 9/20 часток житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с.19-20).

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №335282077 встановлено, що ОСОБА_1 належить право спільної часткової власності на 9/20 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0218, загальна площа якої 0,0897 га (а.с.17).

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №311445332 ОСОБА_3 на підставі договору дарування належить право спільної часткової власності на 11/20 частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 (а.с.18) та згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №335282414 ОСОБА_3 належить право спільної часткової власності на 11/20 частки земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0218, загальна площа якої 0,0897 га (а.с.16).

Відповідно до копії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 та ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 земельна ділянка площею 0,1000 га кадастровий номер :01:011:0208 по АДРЕСА_2 межує із земельною ділянкою позивача (а.с.30-60).

З копії рішення Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 та ОСОБА_1 » від 26 травня 2023 року вбачається, що була затверджена вищевказана технічна документація. Була передана безкоштовно у спільну часткову власність земельна ділянку з кадастровим номером :01:011:0218 площею 0,0897 га ОСОБА_1 в розмірі 9/20 частки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 (а.с.29).

Відповідно до акту від 06 березня 2023 року комісією було проведено обстеження земельної ділянки та встановлено наступне: ОСОБА_2 не привів у відповідність паркан на відрізку довжиною 17,6 м та середньою висотою 2,28 м на відрізку довжиною 8,9 м та висотою 2,35 м та на відрізку довжиною 7,8 м висотою 2,98 м. Паркан, який встановлено біля прибудови на відрізку 7,8 м висотою 2,98 м повністю перешкоджає попаданню денного світла в дві кімнати (а.с.8).

З відповіді на звернення ОСОБА_4 «Про розгляд звернення ОСОБА_4 » від 12 жовтня 2023 року №77-В вбачається, що в ході перевірки було виявлено порушення дотримання санітарного законодавства, факт розташування вольєрів для собак на відстані приблизно 6 метрів до будинку та впритул до господарської будівлі. Представниками Ямпільської міської ради було винесено попередження про усунення причин, що спричиняють вчиненню порушення санітарних норм законодавства, а саме було рекомендовано перенести вольєр для собак на відстань не менше 15 м від житлового будинку. Також зазначено, що всі приблизні заміри сусідського паркану було проведено та описано в акті від 06 квітня 2023 року, а для більш точних вимірів необхідно сертифіковані прилади та відповідний спеціаліст (а.с.7).

Відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 27 жовтня 2023 року ОСОБА_2 станом на 27 жовтня 2022 року був власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у здійснення права користування земельною ділянкою (а.с.9-13).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що станом на час звернення її до суду, відповідач являвся власником домоволодіння по АДРЕСА_1 . Відтак позивачем не доведено, що ОСОБА_2 є особою, на яку згідно із законодавством може бути покладено обов`язок з усунення перешкод в користуванні домоволодінням та зобов`язання вчинити певні дії.

Колегія суддів погоджується з таким висновкам суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Як випливає зі змісту ст.ст. 51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Так, звертаючись з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням та зобов`язання вчинити певні дії, ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

Однак у відзиві до позовної заяви відповідач зазначив, що на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом, він вже не являвся власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 .

У зв`язку з цим ОСОБА_1 заявила клопотання про витребування доказів, а саме витребувати у відповідача інформацію про те, хто є власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 , проте ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.11.2024 року дане клопотання було залишено без розгляду.

Звернувшись з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 одночасно з рішенням суду вказану ухвалу не оскаржувала, клопотання про витребування доказів не заявляла.

А відтак, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належності домоволодіння відповідачу, апелянт не заперечує щодо ухвали про залишення без розгляду клопотання про витребування доказів, а апеляційний суд позбавлений можливості з власної ініціативи витребовувати докази, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позовних вимог з підстав, що позивачем не надано доказів того, що на час звернення до суду відповідач являвся власником домоволодіння, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення і яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 06 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: С.К. Медвецький

В.В. Оніщук