Справа № 703/1033/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Овсієнка І.В.

присяжних Кривошеї Н.П., Кишинського М.О.

за участю

секретаря судового засідання Батаргіної Т.М.,

прокурора Сокольвяк О.І.,

представника заявника Шворака О.М.,

особи, стосовно якої розглядається заява ОСОБА_1 ,

представника - адвоката Атопкіна С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла, в режимі відеоконференції справу окремого провадження за заявою директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Косенкової І.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у психіатричний стаціонар без її згоди

установив:

Директор КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Косенкова І.В. звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 у психіатричний стаціонар без її згоди.

У обґрунтування заяви зазначила що ОСОБА_1 , була госпіталізована до комунального закладу згідно з направленням лікаря КНП «Уманська ЦРЛ» ОСОБА_2 . Підставою для примусової госпіталізації є той факт, що ОСОБА_1 виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

У судовому засіданні представник заявника, лікар-психіатр ОСОБА_3 , підтримав заяву та пояснив, що на даний час психічний стан ОСОБА_1 є тяжким. З 2008 року 13 разів лікувалася в ЧОПЛ. 20.02.2025 року була оглянута комісією лікарів психіатрів КРН «ЧОПЛ», які дійшли висновку, що лікування можливе тільки в умовах стаціонару. Зазначив, що підставою звернення до суду з поданою заявою є відмова ОСОБА_1 від лікування в умовах стаціонару. Тому просив суд надати дозвіл на її примусову госпіталізацію до КНП «ЧОПЛ ЧОР» до психіатричного стаціонару без її згоди. Пояснив, що ОСОБА_1 в першу чергу є небезпечною для оточуючих, але окрім того своєю поведінкою може спровокувати інших людей. Останнього разу була госпіталізована влітку 2024, тривалий час лікувалася, після виписки продовжувала приймати лікування за місцем проживання, яке припинила в листопаді 2024, через що почав погіршуватися психічний стан.

Прокурор подану заяву про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 підтримала та просила задовольнити, спираючись на досліджені в судовому засіданні письмові докази.

ОСОБА_1 , присутня в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проти задоволення поданої заяви заперечувала. З метою встановлення її волевиявлення їй було пояснено, що судом розглядається заява щодо надання їй стаціонарного лікування в примусовому порядку, однак остання не змогла виразити свою думку з даного приводу, висловлювала намір не брати участі в судовому розгляді та залишити лікувальний заклад.

Зі слів ОСОБА_1 суд робить висновок, що остання наполягає на тому, що лікування в психіатричному закладі має бути добровільним та проводиться лише у разі, коли особі необхідна медична допомога і коли вона добровільно звернулася до закладу із надання психіатричної допомоги.

Адвокат, залучений органом з надання безоплатної вторинної правової допомоги, просив суд прийняти рішення з огляду на психічний стан особи, щодо якої розглядається заява, для збереження життя та здоров`я останньої, якій лікування потрібне і це виражено об`єктивно.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх в сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 20 лютого 2025 року о 10 год. 06 хв. була госпіталізована до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» згідно з направленням КНП «Уманська ЦРЛ» з підстав реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно з вимогами ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Відповідно до висновку лікарів-психіатрів КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» від 20 лютого 2025 року про стан психічного здоров`я ОСОБА_1 , госпіталізація пов`язана з погіршенням психічного стану. Психічні розлади у ОСОБА_1 простежуються з 2007 року з діагнозом шизофренія, з часом захворювання набуло частих загострень. Як наслідок, лікувалася в ЧОПЛ 13 разів. Під час загострення виявляються симптоми параноїдної симптоматики, наплив думок, галюцинаторні розлади, страхи та тривоги, неадекватна поведінка та агресивність. Захворювання супроводжується маячними ідеями на адресу рідних накидувалася на престарілу матір, намагаючись її поховати, коли та ще була жива. Загострюється соціальна дезадапція не пускає сестер до себе, маючи в спільній власності будинок з ними, перекрила газопостачання до будинку, погрожує сестрі розправою; порпається в смітниках та носить це сміття у двір, вороже відноситься до односельчан та погрожує їм розправою.

Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної, епізодичний перебіг з наростаючим дефектом, загострення, параноїдний синдром та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для себе та оточуючих, тому потребує стаціонарного лікування.

Суд зазначає, що надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею.

Однак, згідно з практикою Європейського суду з прав людини особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 2-1/07(провадження № 14-9свц18).

Оскільки в судовому засіданні підтверджено наявність у ОСОБА_1 психічного розладу, встановлені обставини, що вона проявляє реальні наміри вчинити дії, що являють безпосередню небезпеку для себе та оточуючих і не погоджується пройти курс лікування, на даний час наявні підстави для її госпіталізації в психіатричний стаціонар в примусовому порядку.

При цьому суд не може прийняти до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що під час доставлення її до закладу психіатричної допомоги до неї застосоване насильство, а саме травмовано пальці, оскільки остання не навела жодної інформації, яка би могла вказувати на вчинення щодо неї протиправних дій. Судом, з метою з`ясування обставин відповідної події було поставлене питання щодо того, хто саме та за яких обставин наніс ОСОБА_1 тілесні ушкодження у виді травмованих пальців. При цьому нею крім дати, яка передувала дню госпіталізації (19 лютого) не вказано жодної іншої інформації, яка б давала приводи вбачати вчинення до неї фізичного насильства. Зовнішній вигляд особи, наскільки це можливо встановити в судовому засіданні, що проведене в режимі відеоконференції, не дає суду приводів вживати заходи, передбачені частинами 6-8 ст. 206 КПК України. Викладене додатково підтверджується тим, що до вказаної особи не застосовувалися дії, що в кримінально-процесуальному значенні є затриманням, триманням під вартою. Зі слів самої ОСОБА_1 достовірно вдалося встановити лише те, що вона бажала, щоб до лікарні її доставив син та заперечувала проти поїздки саме до КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради». Тому вказану позицію особи, щодо якої розглядається заява про примусову госпіталізацію, суд розцінює виключно як спосіб уникнути залишення в лікувальному закладі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 79, 81, 259, 263-265, 339-342, 354, 355 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву директора КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» Косенкової І.В. про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у психіатричний стаціонар без її згоди - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради» у примусовому порядку.

Рішення суду про задоволення заяви представника закладу з надання психіатричної допомоги є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 24.02.2025.

Головуючий І.В. Овсієнко

Присяжні М.О. Кишинський

Н.П. Кривошея