Номер провадження: 22-ц/813/553/25
Справа № 496/656/14-ц
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» як правонаступника Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 квітня 2023 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив стягнути солідарно з боржників заборгованість за кредитним договором № 5218234 від 06.02.2007 року та договором поруки № 10-062 від 06.02.2007 року у загальному розмірі 79 271,15 доларів США, еквівалент 8 799,25 доларів США, з яких: заборгованість за сумою кредиту 50 833,67 доларів США; заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом 28 437,48 доларів США; сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором еквівалент 8 799,25 доларів США, а також усі судові витрати по справі.

Свої вимоги мотивує тим, що 06.02.2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5218234, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 75 580 доларів США зі сплатою 12,90 відсотків річних, строком повернення до 06.02.2014 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, того ж дня між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №10-062, згідно умов якого останній зобов`язався перед кредитором відповідати за зобов`язання боржника, які випливають з кредитного договору № 5218234 від 06.02.2007 року, у повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. 12.03.2009 року між банком та відповідачкою ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, якою внесено зміни до п. 1.2. ст. 1, пп. 4.3.7. п. 4.3. ст. 4, п. 6.5. ст. 6, п. 6.6. ст. 6 вказаного кредитного договору. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відкривши відповідачці ОСОБА_1 позичковий рахунок та надавши їй обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі. В свою чергу, відповідачка ОСОБА_1 протягом тривалого часу ухилялась від виконання умов вищезазначеного кредитного договору, зокрема не сплачувала банку кредитні кошти та інші передбачені кредитним договором платежі, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимоги дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитом разом з відсотками за користування кредитом. 26.11.2013 року позивач направив на адресу відповідачки рекомендованим листом письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту з нарахованими відсотками за користуванням кредитом у тридцятиденний строк з моменту отримання даної вимоги у загальному розмірі 68 703,55 доларів США, однак остання до цього часу вказану заборгованість не погасила. Станом на 08.01.2014 року заборгованість відповідачів перед банком з основної суми кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати відсотків за користування ним становить 79 271,15 доларів США, еквівалент 8799,25 доларів США, з яких: заборгованість за сумою кредиту 50 833,67 доларів США; заборгованість за непогашеними відсоткам за користування кредитом 28 437,48 доларів США; сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором еквівалент 8 799,25 доларів США. Враховуючи те, що відповідачі до теперішнього часу зазначену суму заборгованості не сплатили, вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань останніми проігнорована, а тому ПАТ «Перший український міжнародний банк» змушений звернутись з даним позовом до суду.

У свою чергу відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з зустрічною позовною заявою до ПАТ «Перший український міжнародний банк», уточнивши яку (том 2 а.с. 111-115), просять визнати недійсними кредитний договір № 5218234 від 06.02.2007 року з доповненням від 12.03.2009 року, укладений між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 , а також договір поруки № 10-062 від 06.02.2007 року, укладений між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_2 .

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовує тим, що станом на 06.02.2007 року вона з сином ОСОБА_2 являлись співробітниками ТОВ «Надія», яке було офіційним дилером продукції AUDI AG в м. Одеса. Співзасновник та генеральний директор вказаного товариства ОСОБА_3 , діючи з метою отримання грошових коштів в банківських установах, користуючись довірою співробітників, шляхом подачі неправдивої інформації, виготовленої нею та фінансовим директором ОСОБА_4 , протягом 2006-2008 років отримали в різних установах банків м. Одеса більш, ніж сто мільйонів гривень в різних валютах. Оформлення кредитних договорів відбувалось за наступною схемою. Спочатку складався з будь-яким із співробітників фіктивний договір на продаж автомобіля без наміру поставити в майбутньому автомобіль. Після цього, під цей договір керівництво ТОВ «Надія» перераховувало банку перший внесок, надавало завідомо неправдиву інформацію про розмір доходу співробітників (банками ця інформація не перевірялась, як не перевірялась інформація про наявність інших кредитів у ТОВ «Надія» і достатність активів у товариства, яке виступає в якості поручителя). У зв`язку з тим, що автомобіль за кредитним договором не надавався, в силу чого не міг бути предметом застави і застрахованим, під час оформлення кредитного договору укладався договір застави майнових прав на автомобіль без індивідуальних ознак, тобто на міфічний автомобіль. Далі, ТОВ «Надія» після сплати частини кредиту припиняло виплати. З метою забезпечення виконання договірних зобов`язань, ТОВ «Надія» укладало з банками договори поруки, в яких зобов`язувалось сплатити всю суму кредиту по першій вимозі банку разом з пенею та штрафними санкціями. Аналогічно, від самого початку, з такою ж ціллю і по такій самій схемі було укладено кредитний договір з ПАТ «ПУМБ» на її ( ОСОБА_1 ) ім`я. З метою приховання факту не надання їй автомобіля, 06.02.2007 року було укладено договір відповідального зберігання міфічного автомобіля, нібито переданого нею на відповідальне зберігання в ТОВ «Надія», який представник банку підписав, не переконавшись у наявності автомобіля. Через два роки, з метою приховати уявну угоду, укладену між банком та ТОВ «Надія», спрямовану на отримання останнім грошових коштів на власні потреби, ТОВ «Надія» оформило без її ( ОСОБА_1 ) відома і згоди техпаспорт на її ім`я на автомобіль AUDI А5 легковий купе, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 . Крім того був оформлений договір застави вже на цей автомобіль. Сам техпаспорт їй ніхто не видавав, хто і коли його оформив їй невідомо, про його наявність вона дізналась з матеріалів справи. Вказаний в техпаспорті автомобіль їй також ніхто не передавав. Автомобіль, вказаний в договорі застави, який належить, нібито, їй, фактично залишався у власності ТОВ «Надія» і користувався ним, як службовим, один з керівників товариства ОСОБА_5 . Ніяких довіреностей на право керування вказаним автомобілем вона ніколи не давала, акту приймання-передачі автомобіля не існує. Факт неотримання нею автомобіля за кредитним договором підтверджується також тим, що автомобіль, вказаний в договорі застави, який належить, нібито, їй, фактично завжди знаходився у власності ТОВ «Надія», та в подальшому був проданий невідомо коли, ким і яким чином, але не нею. Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 вказує, що всі документи, пов`язані з оспорюванням кредитного договору, вона підписувала, так як ОСОБА_3 заявила, що в противному випадку вона буде звільнена з роботи. ОСОБА_3 завірила її, що якщо вона таким чином допоможе товариству, то її не звільнять з роботи, а всі зобов`язання по виплаті кредиту візьме на себе ТОВ «Надія». Її волевиявлення не було направлено ні на отримання кредиту з метою придбання автомобіля, ні на саме придбання автомобіля. ОСОБА_1 повністю довіряла ОСОБА_3 , яка створила в колективі атмосферу беззастережного підпорядкування, та вважала, що підписавши кредитний договір, вона допоможе товариству та не сумнівалась в тому, що саме товариство буде погашати кредит, а вона зможе допрацювати до пенсії. Вона особисто ніколи і ніяких грошей по оспорюваному кредитному договору не отримувала і банку не виплачувала. У даному випадку, реальними учасниками угоди по оспорюваному кредитному договору були ПАТ «ПУМБ» - кредитор та ТОВ «Надія» - отримувач кредиту і поручитель із зобов`язанням повернути кредит з урахуванням штрафу та пені. Фактично, вказана угода була укладена з метою видачі банком кредитних коштів ТОВ «Надія» для виробничих потреб і ця угода являється для них реальною. Для ОСОБА_1 ж ця угода носила формальний характер. Таким чином угода на отримання грошових коштів по кредитному договору № 5218234 від 06.02.2007 року в сумі 75580 доларів США, укладена між нею та ПАТ «ПУМБ», являється уявною, укладеною під впливом психологічного тиску на неї з боку генерального директора ТОВ «Надія» ОСОБА_3 , в силу чого є недійсною.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 свої вимоги обґрунтовує тим, що на підтвердження законності видачі кредиту, до позовної заяви ПАТ «ПУМБ» додав договір поруки № 10-062 від 06.02.2007 року, укладений нібито між банком та ним, як поручителем за свою матір ОСОБА_1 в частині виконання зобов`язань по кредитному договору № 5218234 від 06.02.2007 року. Водночас, він ніколи не підписував договір поруки. Підпис у договорі являється підробкою його підпису періоду 1997-1998 рр. Більш того, він ніколи не був в ПАТ «ПУМБ» і не знав, де він знаходиться. Хто підписав замість нього договір поруки ОСОБА_2 не знає. Він гадає, що документи були надані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а наданню правомірності його підпису слугував підпис ведучого спеціаліста банку ОСОБА_6 про те, що саме він своїм підписом завірив справжність наданих документів. Даний запис не відповідає дійсності, так як він не був в банку, не зустрічався зі ОСОБА_6 , не передавав їй жодних документів, і підпис на ксерокопії паспорту, який засвідчує його справжність, від його імені також підроблений. Таким чином, завідомо підроблений договір поруки № 10-062 від 06.02.2007 року, укладений з метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором між ним та ПАТ «ПУМБ» являється фіктивним, так як у ньому усі його підписи підроблені.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 14 квітня 2023 року Публічному акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними - задоволено.

Визнано недійсними кредитний договір № 5218234 від 06.02.2007 року з доповненням від 12.03.2009 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 .

Визнано недійсним договір поруки № 10-062 від 06.02.2007 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_2 .

Стягнуто з ПАТ «Перший український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 6177,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов АТ «Перший український міжнародний банк» задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні вимог зустрічного позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.10.2024 року заяву АТ «Перший український міжнародний банк» про залучення до участі у справі в якості правонаступника АТ «Перший український міжнародний банк» товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» задоволено. Залучено до участі у справі в якості правонаступника АТ «Перший український міжнародний банк» товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс».

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 11.02.2025 року на 15:00 год. відповідач ОСОБА_2 не з`явився, ТОВ «Цикл Фінанс» явку свого представника не забезпечило, про причини його неявки суду не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відео конференції не виявили та заяву про відкладення судового засідання не подавали.

Присутня в судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Гніздовська Г.М. не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності сторін, які будучи належним чином повідомленими не з`явились в судове засідання.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки явка учасників справи до апеляційного суду не є обов`язковою, поважність причин не участі в судовому засіданні 11.02.2025 року о 15:00 год. правонаступника позивача та відповідача ОСОБА_2 судом апеляційної інстанції не встановлена, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників справи, які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у позові Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольняючи зустрічний позов, визнаючи недійсними кредитний договір № 5218234 від 06.02.2007 року з доповненням від 12.03.2009 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_1 та договір поруки № 10-062 від 06.02.2007 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» та ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з доведеності факту психологічного тиску на ОСОБА_1 зі сторони генерального директора ТОВ «Надія» Гури О.Г., що зумовило її укласти оспорюваний кредитний договір проти її справжньої волі, фактично в інтересах інших осіб.

Визнання недійсним кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року припиняє дію оспорюваного договору поруки, який укладався з метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором. Висновок експерта №17-60 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №496/656/14-ц від 13.06.2017 року, складений судовим експертом Кропивницького відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Бабковим А.О. є неприйнятним, оскільки він не підтверджує доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про те, що його підпис у договорі поруки підроблений.

Автомобіль, який є предметом застави у відповідності до умов договору застави транспортного засобу №7327970, укладеного 25.02.2009 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 , на той час вже перебував у заставі в АКБ «Укрсоцбанк» за грошовим зобов`язанням ОСОБА_7 та перейшов у власність ОСОБА_1 , яка, в свою чергу, передала його в заставу в ПАТ «ПУМБ», після чого його двічі було перепродано і даний автомобіль знаходиться у володінні громадянки ОСОБА_8 , яка придбала його у ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №385/04/5141/2016 від 02.04.2016 року.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції у повній мірі погодитися не може.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- 12.01.2007 року між покупцем ОСОБА_1 та продавцем Товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» офіційним дилером продукції Audi AG в особі Генерального директора Гура О.Г. було укладено договір №2007003, згідно умов якого продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно від продавця (надалі Автомобіль), зазначене у Додатку 1 до цього Договору, та сплатити останньому грошові суми, які передбачені розділами 2 та 5 цього договору. В свою чергу, розділами 2 та 5 договору №2007003 від 12.01.2007 року встановлено, що вартість автомобіля складає 423875 грн., ПДВ 20%: 84775 грн., а всього загальна вартість 508650 грн. Зазначена сума станом на 12.01.2007 року складає в еквіваленті 77575 євро. Покупець зобов`язується сплатити вказану суму. Умови здійснення сплати: суму передплати, яка складає 25% вартості автомобіля і дорівнює 105968,75 грн., ПДВ 20%: 21193,75 грн., а всього 127162,50 грн. покупець сплачує згідно виставленого рахунка. Зазначена сума станом на 12.01.2007 року складає в еквіваленті 19393 Євро. Суму передплати, яка складає 75% вартості автомобіля і дорівнює 317906,25 грн., ПДВ 20%: 63581,25 грн., а всього 381487,50 грн. покупець сплачує протягом 2-ох банківських днів після письмового повідомлення продавця про виготовлення автомобіля на заводі-виробнику у Німеччині. Зазначена сума станом на 12.01.2007 року складає в еквіваленті 58182 Євро. Усі платежі мають бути здійснені банківським переказом на розрахунковий рахунок або готівкою до каси підприємства продавця. Відповідно до п. п. 3.5.7., 3.5.8 кредитного договору Банк набуває право вимагати від Позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом з нарахованими процентами, а Позичальник, відповідно, зобов`язаний виконати таку вимогу Банку у випадках, передбачених договорами, якими забезпечується виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором, а також при настанні будь-якої з подій, перелічених нижче, зокрема, затримання сплати частини кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом порівняно з умовами цього Договору на один календарний місяць. Зазначену в п. 3.5.7. цього Договору вимогу Банку про дострокове повернення кредиту разом зі сплатою процентів за користування кредитом Позичальник зобов`язаний виконати в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання.

Пунктом 5.2. кредитного договору передбачено, що за порушення Позичальником строків виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або оплати процентів за користування кредитом, Позичальник зобов`язаний сплатити на вимогу Банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов`язань за кожен день прострочення (том 1 а.с. 204-208);

- згідно з додатком №1 до договору №2007003 від 12.01.2007 року вбачається, що продавець зобов`язується передати у власність покупцеві автомобіль марки Audi, модель А6 Lim. Quattro, двигун 3,2 FSI, кольору «Чорний Фантом» (том 1 а.с. 209);

- 17.01.2007 року ОСОБА_1 звернулась до філії ПУМБ у м. Одесі з попередньою заявкою на отримання кредиту в доларовому еквіваленті цільове використання якого: придбання нового автомобіля марки Аudi, модель А6, вартістю 580650 грн. Продавцем автомобіля є ТОВ «Надія». Частина вартості автомобіля, яка сплачується клієнтом за власний рахунок: 127160,0 грн. Строк кредитування 84 місяці (том 1 а.с. 224);

- 22.01.2007 року ОСОБА_1 , на виконання умов п. 5.1.1. розділу 5 договору №2007003 від 12.01.2007 року, внесла до ТОВ «Надія» передоплату за автомобіль Ауді А6 в сумі 127162,50 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №19, виданою ТОВ «Надія» (том 1 а.с. 203);

- 26.01.2007 року ОСОБА_1 звернулась до філії ПУМБ у м. Одесі з анкетою-заявою на видачу кредиту для придбання транспортного засобу марки А6 у продавця ТОВ «Надія» вартістю 75655 доларів США, яка 29.01.2007 року була узгоджена кредитною комісією філії банка (том 1 а.с. 218-219, 220-221, 222-223);

- 06.02.2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №5218234, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 75580 доларів США, зі сплатою 12,90 відсотків річних, строком повернення до 06.02.2014 року . Згідно п. 1.2. кредитного договору цільове призначення кредиту для оплати частини вартості автомобіля AUDI А6 Lim. Quattro, 2007 року випуску, кольору «Чорний Фантом», що придбається у ТОВ «Надія», згідно договору №2007003 від 12.01.2007 року. Пунктом 3.2.1. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, закріпленим в Додатку №1, який підписується Сторонами та є невід`ємною частиною цього Договору (том 1 а.с. 26-34);

- з метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, цього ж дня між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та Товариством з обмеженою відповідальністю «Надія», а також ОСОБА_2 були укладені договори поруки №10-062 та №10-063 відповідно У відповідності до п. 1.2. договорів поруки Поручителі відповідають перед Кредитором за виконання Зобов`язання Боржником в повному обсязі. Поручителі відповідають в тому ж обсязі, що й Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки. Згідно з умовами договорів поруки Порукою забезпечується виконання наступних Зобов`язань Боржника перед Кредитором, зокрема, зобов`язань, що випливають з кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, з усіма змінами та доповненнями до нього (том 1 а.с.43-49, а.с. 164-170);

- з метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним кредитним договором, цього ж дня між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено договір застави №10-065 (майнових прав та майна, що стане власністю Заставодавця в майбутньому). Згідно з пп. 1.2.1. п. 1.2. ст. 1 договору застави заставою за цим Договором забезпечується виконання зобов`язання Заставодавця перед Заставодержателем, що випливає з укладеного між ними кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, з усіма змінами та доповненнями до нього. Пунктом 2.1. договору застави встановлено, що Заставодавець, з метою забезпечення належного виконання Основного Зобов`язання, зазначеного в ст. 1 цього Договору, передає в заставу, а Заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у цьому Договорі, майнові права та майно, що стане власністю Заставодавця в майбутньому, а саме: майнове право Заставодавця право вимагати від ТОВ «Надія» на підставі договору №2007003 від 12.01.2007 року (зі всіма додатками та змінами до нього) поставки майна, сплати неустойки та повернення сплачених Заставодавцем за майно грошових коштів, а саме, зокрема, право вимагати поставки майна автомобіля AUDI A6 Lim. Quattro, 2007 року випуску, колір «Чорний Фантом», комплектація якого визначена в Додатку №1 до Контракту, а також усіх інших додаткових (специфікаціях), що будуть укладені в рамках умов Контракту (том 1 а.с. 153-163);

- 03.03.2007 року відомості про заставу рухомого майна заставною вартістю 508650 грн, згідно з переліком п. 2.1 договору застави майнових прав №10-065 від 06.02.2007 року були внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом №11492369 (том 1 а.с. 186);

- у зв`язку із придбанням ОСОБА_1 легкового автомобіля у ТОВ «Надія» на підставі договору №2007003 від 12.01.2007 року, з використанням кредитних коштів, наданих їй Банком, 06.02.2007 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено договір відповідального зберігання, відповідно до пп. 1.1., 1.2. якого, з метою укладення цього Договору є забезпечення виконання зобов`язань Клієнта перед Замовником за Кредитним договором щодо передачі легкового автомобіля AUDI A6 Lim. Quattro, 2007 року випуску, колір «Чорний Фантом», та усіх його приналежностей, набутих Клієнтом на підставі Контракту, в заставу Замовнику та страхування Автомобіля в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором. За цим Договором Зберігач зобов`язується зберігати Автомобіль протягом строку, у порядку та на умовах, передбачених цим Договором (том 1 а.с. 187-188);

- згідно акту прийому-передачі Автомобіля на зберігання від 06.02.2007 року, ОСОБА_1 передала, а ТОВ «Надія» прийняло на строкове платне зберігання легковий автомобіль AUDI A6 Lim. Quattro, 2007 року випуску, колір «Чорний Фантом» в комплектації, відповідно до умов Договору №2007003 від 12.01.2007 року про купівлю-продаж автомобіля (том 1 а.с.189). Вказаний акт підписано керуючим філії ПУМБ в м. Одесі Васильєвим К.М., генеральним директором ТОВ «Надія» Гура О.Г. та Коваленко Л.М. Сторони підтвердили, що оглянути Автомобіль та що його передано на зберігання в належності стані;

- згідно з актом повернення Автомобіля зі зберігання, який є додатком 2 до договору відповідального зберігання, вбачається, що ТОВ «Надія» передало, а ОСОБА_1 прийняла зі зберігання вищевказаний автомобіль. При цьому даний акт не містить ані дати, ані підписів сторін (том 1 а.с. 190).

Водночас, згідно з матеріалами кредитної справи, автомобіль AUDI A6 Iangversion quattro, номер кузова НОМЕР_2 , двигун НОМЕР_3 , який ОСОБА_1 мала придбати за кредитним договором та передати в заставу банку надійшов до ТОВ «Надія» з технічними несправностями, у зв`язку з чим його було відправлено на завод виробника на доопрацювання до Німеччини, про що свідчать акт прийому-передачі від 12.06.2007 року, складений представниками ЗАТ «Автомобільна група «ВИПОС» Татаренко Д.В. та ТОВ «Надія» Голеневим А.В. та лист за підписами технічного та фінансового директорів ТОВ «Надія» на ім`я керуючого відділу ПУМБ в м. Одесі №197/5 від 10.08.2007 року (том 1 а.с.196, 195). У цьому ж листі технічний та фінансовий директори ТОВ «Надія» ОСОБА_10 та ОСОБА_4 гарантували керуючому відділом ПУМБ в м. Одесі Васильєву К.М. здійснити постачання автомобіля після усунення всіх дефектів. Попередні дані по строку поставки 43 тиждень 2007 року. У зв`язку з цим зазначили, що строк дії договору №2007003 від 12.01.2007 року продовжено до 10.12.2007 року;

- станом на 10.08.2007 року автомобіль марки AUDI моделі А6 Lim. Quattro, 2007 року випуску, кольору «Чорний Фантом», який ОСОБА_1 мала придбати у ТОВ «Надія» згідно договору №2007003 від 12.01.2007 року, та на придбання якого вона 06.02.2007 року отримала в ЗАТ «Перший український міжнародний банк» в кредит грошові кошти у розмірі 75580 доларів США, на строковому платному зберіганні в ТОВ «Надія», згідно акту прийому-передачі Автомобіля на зберігання від 06.02.2007 року, не знаходився і відповідно ОСОБА_1 не передавався;

- відповідно до довідки ТОВ «ЗС ГРУПП» Ауді центру в м. Одесі та доданих до неї роздруківок екрану з бази даних по номеру кузова (том 1І а.с.214, 215, 216), автомобіля Aуді A6 Iangversion quattro WAUZZZ8Р97А186724, згідно електронного довідника заводу виробника, Elsa Pro і каталогу запасних частин ЕТКА не існує. Цьому номеру кузова, згідно бази даних Elsa Pro, належить інша модель автомобіля, а саме Ауді S3 quattro. Даний автомобіль був виготовлений на заводі Audi AG 27.03.2007 року і згідно бази даних переданий клієнту 06.07.2007 року. Цей автомобіль виготовлений під замовлення в індивідуальній комплектації Audi Sport/Quattro GmbH. Згідно бази клієнтських заявок ТОВ «ЗС ГРУПП», власник автомобіля ОСОБА_11 ;

- 25.12.2008 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Надія» було укладено додаткову угоду №1 до Договору №2007003 від 12.01.2007 року, якою були внесені зміни до Договору №2007003 від 12.01.2007 року та додатку до нього, зокрема, змінена вартість автомобіля та його модель. Відповідно до п. 2.1 зазначеної додаткової угоди та додатку до неї вартість автомобіля складає 518220,01 грн., ПДВ 20%: 103644 грн., а всього 621864,01 грн. Станом на 25.12.2008 року зазначена сума складає в еквіваленті 57000 Євро. Модель автомобіля: Audi А5, двигун 3.2 FSI, колір: синій «Топаз» перламутр Т6Т6 (том 1 а.с. 193-194);

- згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 08.01.2009 року на ім`я ОСОБА_1 було зареєстровано автомобіль марки AUDI моделі А5, тип: легковий купе, 2008 року випуску, синього кольору, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_5 , об`єм двигуна 3197 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_6 (том 1 а.с. 191);

- 25.02.2009 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу №7327970, згідно умов якого Заставодавець з метою забезпечення повного виконання Основного зобов`язання, передає в заставу, а Заставодержатель приймає в заставу на умовах, визначених у цьому Договорі, транспортний засіб: тип: легковий купе, марка: AUDI А5, 2008 року випуску, синього кольору, номер кузову: НОМЕР_5 , об`єм двигуна 3197 куб. см, реєстраційний номер НОМЕР_6 , який належить Заставодавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданим РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 08.01.2009 року. Вказаний договір застави посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. та зареєстрований в реєстрі за №297. Згідно із пп. 1.1., 1.2. договору застави транспортного засобу заставою за цим Договором забезпечується виконання всіх зобов`язань громадянки ОСОБА_1 перед Заставодержателем, що випливають з укладеного між ними кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, згідно з яким Заставодержатель зобов`язався в порядку та на умовах, передбачених Кредитним договором, надати ОСОБА_1 кредит, а ОСОБА_1 зобов`язалась повернути кредит в розмірі 75580 доларів США, а також сплатити на користь Заставодержателя проценти за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми, передбачені Кредитним договором. Суть та розмір забезпечених заставою зобов`язань наведені в Додатку №1 до цього Договору, який підписується Сторонами, посвідчується нотаріально, та є невід`ємною частиною цього Договору. Пунктами 1.8.4, 2.1 договору застави транспортного засобу встановлено, що предмет застави нікому не відчужено, не передано в користування (в тому числі за договором найму (оренди) чи договором позички), не знаходиться в заставі у третіх осіб (в тому числі в податковій заставі), відносно предмету застави не вчинено жодних інших правочинів (крім цього договору), не існує ніяких доручень, за якими треті особи наділені правом вчиняти ті чи інші правочини щодо предмету застави від імені заставодавця, предмет застави у спорі та під арештом не перебуває, відносно предмету застави не існує ніяких інших зареєстрованих чи незареєстрованих обтяжень на користь третіх осіб (приватних та публічних), окрім обтяження, встановленого за цим договором. Предмет застави залишається у володінні і користуванні заставодавця протягом всього строку дії цього договору. Право заставодавця володіти та користуватись предметом застави протягом всього строку дії цього договору охоплює всі дії, спрямовані на використання предмета застави відповідно до його цільового призначення, з урахуванням обмежень та заборон, встановлених цим договором (том 1 а.с. 140-145, 146-150);

- 12.03.2009 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено угоду про розірвання договору застави №10-065 від 06.02.2007 року (майнових прав та майна, що стане власністю Заставодавця в майбутньому), згідно умов якого з 12.03.2009 року дія вказаного Договору застави припинена (том 1 а.с. 151);

- цього ж дня, між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, якою внесено зміни до пп. 1.2. ст. 1, пп. 4.3.7. п. 4.3. ст. 4, п. 6.5. ст. 6, п. 6.6. ст. 6 вказаного кредитного договору, зокрема, п. 1.2. ст. 1 кредитного договору викладено в такій редакції: цільове призначення кредиту: для оплати частини вартості автомобіля: Audi А5, 2008 року випуску, синього кольору, що придбається у ТОВ «Надія», згідно договору №2007003 від 12.01.2007 року (том 1 а.с. 39);

- відповідно до довідки ТОВ «ЗС ГРУПП» Ауді центру в м. Одесі та доданих до неї роздруківок екрану з бази даних (том 1І а.с.217, 218, 219) автомобіль Aуді A5 WAUZZZ8Т68А045897 згідно електронного довідника заводу виробника, Elsa Pro і каталогу запасних частин ЕТКА був виготовлений на заводі 20.05.2007 року і переданий клієнту 11.10.2008 року;

- в провадженні Зарічного районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа №523/14250/15-ц за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет застави та за зустрічним позовом ОСОБА_8 в особі представника адвоката Кондратенка Максима Миколайовича до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_1 , треті особи: АТ «Укрсоцбанк», приватний нотаріус Одеського нотаріального округу Калінюк Олег Борисович про визнання правочину недійсним;

- ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16.12.2019 року провадження у зазначеній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Біляївського районного суду Одеської області в справі №496/656/14-ц.

В межах розгляду цієї цивільної справи, ОСОБА_8 , звернувшись до приватного нотаріуса Ворошиної М.С., отримала витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №57356351 від 29.10.2018 року, з якого вбачається наступне:

1. легковий автомобіль AUDI А5, номер об`єкта: НОМЕР_5 , номер державної реєстрації: НОМЕР_7 , знаходиться в заставі АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» за договором застави №06-09/2210 від 08.10.2008 року; боржник ОСОБА_7 , розмір основного зобов`язання 66037,00 доларів США, термін дії 01.10.2023 року;

2. легковий автомобіль AUDI А5, тип: легковий купе, рік випуску: 2008, колір синій, номер об`єкта: НОМЕР_5 , номер державної реєстрації: НОМЕР_6 , знаходиться в заставі ПАТ «ПУМБ» за договором застави транспортного засобу №7327970 від 25.02.2009 року; боржник ОСОБА_1 , розмір основного зобов`язання 75580,00 доларів США, термін дії 18.04.2019 року;

3. легковий автомобіль AUDI А5, номер об`єкта: НОМЕР_5 , номер державної реєстрації: НОМЕР_8 , колір синій, знаходиться під забороною відчуження на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко В.В. від 17.10.2018 року про арешт майна боржника; боржник ОСОБА_8 , термін дії 17.10.2023 року.

Жодних доказів того, що ТОВ «Надія» поставило та передало ОСОБА_1 обумовлений в додатковій угоді №1 до договору №2007003 від 12.01.2007 року автомобіль, матеріали справи не містять;

Автомобіль, який є предметом застави у відповідності до умов договору застави транспортного засобу №7327970, укладеного 25.02.2009 року між ЗАТ «Перший український міжнародний банк», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», та ОСОБА_1 , знаходиться у володінні громадянки ОСОБА_8 , яка придбала його у ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №385/04/5141/2016 від 02.04.2016 року.

ОСОБА_1 не отримала від ТОВ «Надія» обумовлений у договорі №2007003 від 12.01.2007 року розмитнений автомобіль, на оплату частини вартості якого їй було надано кредитні кошти, які, в свою чергу, були перераховані ТОВ «Надія».

ПАТ «ПУМБ» виконав взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором, відкривши відповідачці за первісним позовом ОСОБА_1 позичковий рахунок та надавши їй 06.02.2007 року обумовлені кредитним договором грошові кошти у повному обсязі, про що свідчить виписка по рахункам кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року (том 1 а.с. 16-25).

- згідно з випискою по картковому рахунку до кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року 06.02.2007 року грошові кошти в сумі 381 487,50 грн. були переведені з карткового рахунку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 241);

- згідно з доданим до позовної заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором №5218234 від 06.02.2007 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 перед Банком станом на 08.01.2014 року становить 88 070,40 доларів США, з яких: 50 833,67 доларів США заборгованість за сумою кредиту; 28 437,48 доларів США заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом; 8 799,25 доларів США пеня за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором (том 1 а.с. 9-15);

- Банком на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу вих. №ODE-61/960 від 25.11.2013 року про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та пені у тридцятиденний строк з моменту її отримання, що підтверджується фіскальним чеком про оплату поштових послуг за пересилання (том 1 а.с.40-41, 42);

- згідно з матеріалами кредитної справи 09.06.2008 року ПАТ «ПУМБ» вже вручалася ОСОБА_1 вимога достроково повернути всю суму кредиту та відсотки за користування кредитом №ODE-21/594, що підтверджується їх особистими підписами у вимозі (том 1 а.с. 139).

- згідно з висновком судово-психологічної експертизи №18-1968 від 29.10.2019 року, складеного старшим судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (ОНДІСЕ) Савостіним О.П., вбачається, що: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має такі індивідуально-психологічні особливості, як здатність до концентрації активної уваги в межах норми з ознаками легкого виснаження при зниженні переключення (підвищена ригідність). Рівень пам`яті випробуваної відповідає середній віковій нормі. Мислення концептуальне, рівень інтелекту випробуваної відповідає середній нормі для її вікової групи. З особистих якостей слід відзначити орієнтацію на високі загальнолюдські моральні норми. Відзначається високий ступінь ідентифікації з традиційною культурною та соціальною роллю жінки. На обізнаність і поведінку ОСОБА_1 для підписання та під час підписання кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року, генеральним директором ТОВ «Надія» ОСОБА_3 використовувались методи психологічного тиску (надання неправдивої інформації, маніпулювання, тиск, психологічне насильство). В силу маніпулятивних дій, психологічного тиску з боку ОСОБА_3 , які були спрямовані щодо ОСОБА_1 , остання знаходилась у стані психологічної залежності від ОСОБА_3 до та під час підписання кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року організації ТОВ «Надія», що квапило ОСОБА_1 до конкретної поведінки, а саме до підписання вказаного кредитного договору, на отримання коштів для придбання автомобіля. Психологічний вплив, який мав місце, міг істотно змінити вільне волевиявлення ОСОБА_1 до підписання та під час підписання нею кредитного договору. Психологічний вплив, якщо такий мав місця, міг привести до дій ОСОБА_1 без осмислення їх можливих наслідків під час підписання кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року. ОСОБА_1 під час підписання кредитного договору №5218234 від 06.02.2007 року між нею та ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» перебувала в емоційно-нестабільному стані, відчувала напругу, тривогу, хвилювання. Обставини, за яких була укладена угода, мали для ОСОБА_1 особистісну значимість. З урахуванням визначених обставин ОСОБА_1 була здатною усвідомлено, але не була здатна вільно приймати рішення та реалізовувати його своїми діями. З урахуванням визначених обставин ОСОБА_1 була здатною повною мірою усвідомлювати фактичний зміст власних дій, але не була здатна передбачати (прогнозувати) настання їх можливих наслідків. ОСОБА_1 була здатна повною мірою усвідомлено приймати рішення, адекватне ситуації, усвідомлено реалізовувати його, але її дії не відповідали її внутрішній волі» (том 2 а.с. 171-177).

Колегія суддів виходить з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі- продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

В свою чергу, покупець, відповідно до частини першої статті 691 ЦК України, зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі- продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Цивільним кодексом України визначений вичерпний перелік умов, при яких правочин може вважатися недійсним. За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно з ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (ст. 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Суд вважав доведеним факт психологічного тиску на ОСОБА_1 зі сторони генерального директора ТОВ «Надія» Гури О.Г., що зумовило її укласти оспорюваний кредитний договір проти її справжньої волі, фактично в інтересах інших осіб.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки суд в основу свого висновок поклав виключно висновок судово-психологічної експертизи №18-1968 від 29.10.2019 року, складеного старшим судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (ОНДІСЕ) Савостіним О.П. без надання оцінки зібраним у справі доказам в цілому та відповідності висновку судово-психологічної експертизи встановленим у справі обставинам і дослідженим доказам.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що за наслідками розгляду кримінального провадження № 521/6473/14-к, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року, яка вступила в законну силу 06.06.2014 року, клопотання прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси Модебадзе О.Т. від 29.04.2014 року про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Закрито кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підозрюваних у скоєні злочинів передбачених ч. 1 ст. 366 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності, звільнив їх від кримінальної відповідальності.

При цьому під час розгляду кримінального провадження № 521/6473/14-к, судом встановлено, що діючи з єдиним наміром на отримання кредитних коштів установи за сприянням співробітників ТОВ «Надія», ОСОБА_3 за письмовою змовою з фінансовим директором ОСОБА_4 , використовуючи довіру працівників ТОВ «Надія»:

ОСОБА_12 (заступник технічного директора)

ОСОБА_13 (директор СТО)

ОСОБА_14 (інженер з охорони праці)

ОСОБА_7 (директор автосалону),

ОСОБА_10 (технічний директор)

ОСОБА_15 (водій)

ОСОБА_16 (менеджер з продажу автомобілів),

ОСОБА_17 (майстер моторної дільниці)

ОСОБА_18 (головний бухгалтер)

ОСОБА_19 (керівник відділу запасних частин)

ОСОБА_20 ( комерційний директор)

ОСОБА_21 (менеджер відділу логістики)

ОСОБА_22 (старший менеджер з продажу автомобілів)

ОСОБА_23 (бригадир механіків)

ОСОБА_24 (менеджера з контролю якості обслуговування клієнтів)

ОСОБА_2 (сервіс-менеджер)

ОСОБА_25 (менеджер з продажу запасних частин)

переконали їх у необхідності оформлення кредиту на їхнє ім`я в кредитній установі з метою отримання коштів, необхідних для розвитку, зазначивши при цьому, що саме він буде здійснювати розрахунки з банківською установою та виступати стороною за кредитним договором.

Отримавши згоду зазначених працівників на укладення кредитного договору, ОСОБА_3 надала кожному з них на підпис фіктивний договір купівлі продажу автомобіля кожним з них. У подальшому спільно із вказаними особами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 прибули до АКБ «Укрсоцбанк», де у той же день уклали відповідні кредитні договори. Отримані кожним з цих осіб кредитні кошти відразу у приміщенні банківської установи передавались ОСОБА_4 .

Зокрема 04.04.2008 ОСОБА_4 , ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_2 прибули до АКБ «Укрсоцбанк» за адресою: вул. Ю. Олеши, 6, у м. Одесі, де у той же день, 04.04.2008 між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 2008/13-1.08/171, відповідно до якого ОСОБА_2 надано цільовий кредит у сумі 69 300 доларів США (еквівалент у гривнях 349 965 грн) для оплати за автомобіль згідно договору № 2008021 від 01.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Надія».

Таким чином, встановленим є факт підписання та укладання кредитного договору із відповідачем ОСОБА_2 та отримання ним коштів 69 300 доларів США (еквівалент у гривнях 349 965 грн) для оплати за автомобіль згідно договору № 2008021 від 01.04.2008, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Надія». а тому з часу отримання він мав право розпорядитися ними на власний розсуд, в тому числі, шляхом передачі іншими особам.

Крім того у випадку з отриманням кредитних коштів менеджером з продажу автомобілів ТОВ «Надія» ОСОБА_16 у розмірі 49 340 доларів США вбачається, що 28.12.2006 року ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 , бухгалтером ТОВ «Надія» ОСОБА_1 та ОСОБА_16 прибули до АКБ «Укрсоцбанк» за адресою: вул. Ю. Олеши, 6, у м. Одесі, де за договором кредиту № 2006/13-2.06/1105 від 28.12.2006 року отримано кредит 49 300 доларів США (еквівалент у гривнях 249 167 грн.).

Таким чином, ОСОБА_2 , який за договором поруки №10-062 від 06.02.2007 року є поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_1 за укладеним нею кредитним договором № 5218234 від 06.02.2007 року, і який заперечував факт укладення ним договору поруки, після цього 04.04.2008 року уклав договір кредиту № 2008/13-1.08/171 з АКБ «Укрсоцбанк» та отримав кредит 69 300 доларів США, а сама ОСОБА_1 незадовго до укладеня нею самою 06.02.2007 року в інтересах певних посадових осіб ТОВ «Надія» кредитного договору з ПАТ «Перший Український міжнародний банк»була присутньою під час отримання аналогічного за характером і ціллю кредиту в АКБ «Укрсоцбанк» на ім`я іншого працівника ТОВ «Надія» ОСОБА_16 також в інтересах цих самих осіб.

Тобто, отримання таких кредитів шляхом оформлення кредиитних договорів на працівників ТОВ «Надія» носило в даному товаристві системний характер і охоплювало більше 10 працівників.

Враховуючи наведене і приймаючи до уваги встановлені ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року у справі № 521/6473/14-к, обставини щодо сторін справи, яка переглядається, ОСОБА_1 (бухгалтер ТОВ «Надія») та ОСОБА_2 (сервіс-менеджер ТОВ «Надія»), у суду першої інстанції не було підстав для висновку, що саме психологічний тиск на ОСОБА_2 зі сторони генерального директора ТОВ «Надія» ОСОБА_3 зумомив укласти оспорюваний кредитний договір проти її справжньої волі в інтересах інших осіб.

У даному випадку укладення багатьма працівниками ТОВ «Надія» кредитних договорів в інтересах керівництва цього товариства носило системний та масовий характер і не охоплювалось поодиноким випадком участі в цих операціях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того, сам по собі факт невиконання перед ОСОБА_1 обовёязків з постачання та передачі транспортного засобу, на який були виділені кредитні кошти Банку, не є виною кредитора, оскільки Банк свої зобов`язання виконав і гроші позичальнику в межах укладеного кредитного договору видав, подальше розпорядження грошовими коштами здійснював позичальник, а тому не постачання ОСОБА_1 автомобілю відбулось не з вини Банку.

Разом з тим не виконання з боку ТОВ «Надія» зобов`язань щодо передачі покупцеві автомобілю під який останнім були отримані кредитні кошти, не звільняє позичальника кредитних коштів від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

Тому висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 уклала договір з дефектом волевиявлення, під впливом насильства, що є підставою для визнання кредитного договору недійсним, і наведення в якості обгрунтування такого висновку факт непостачання ОСОБА_1 автомобілю, є помилковим, оскільки сам по собі висновок судово-психологічної експертизи за наведених обставин та невиконання контрагентом зобов`язань за договром купівалі-продажу з покупцем-отримувачем кредитних коштів під покупку автомобіля, не є достатнім для визнання кредитного договору недійсним.

Також є помилковим висновок раойнного судуі в частині визнання недійсним договору поруки, оскільки ті обставини, якими були обгрунтовані заявлені вимоги (не підписання поручителем договору поруки і, як слідство, не визнання факту укладення ним договору поруки) не є доведеним, оскільки висновком проведеної судово-почеркознавчої експретизи ці обставини не підтверджені.

За таких обставин рішення суду в частині вирішення вимог за зустрічним позовом про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки, не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення суду про залишення зазначених вимог за зустрічним позовом без задоволення.

Враховуючи наведене не може залишатися в силі і рішення суду в частині відмови у вимогах про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки суд першої інстанції свій висновок заснував виходячи з набутого ним висновку про недійсність кредитного договору.

Ухвалюючи власне судове рішення в частині вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором колегія суддів виходить з наступного.

Так, згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 08.01.2014 року заборгованість відповідачів перед банком з основної суми кредиту, відсотків за користування кредитом, пені за порушення строків повернення кредиту і сплати відсотків за користування ним становить 79 271,15 доларів США та еквівалент 8 799,25 доларів США, з яких: заборгованість за сумою кредиту 50 833,67 доларів США, заборгованість за непогашеними відсоткам за користування кредитом 28 437,48 доларів США; а також сума пені за порушення строків виконання зобов`язань за кредитним договором еквівалент 8 799,25 доларів США.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватися належним чином згідно умов договору і вимог Цивільного кодексу України. Прийняті на себе зобов`язання по договору не були виконані відповідачами.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У порушення умов вищевказаного кредитного договору, відповідачі прийнятих на себе кредитних зобов`язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом 1 нарахованим по ньому відсоткам не виконали.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. І ст. 1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з наведених норм, наслідком неправомірного користування чужими грошовими коштами, тобто прострочення виконання грошового зобов`язання (як договірного, так і позадоговірного), є нарахування процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Правомірне ж користування чужими грошовими коштами може передбачати сплату процентів, розмір яких визначений договором або законом (зокрема ч. 1 ст. 1048 ЦК України - у правовідносинах, що виникають з договору).

З огляду на зазначене ключовим у застосуванні наведених вище норм є визначення моменту, з якого особа користується чужими грошовими коштами неправомірно, тобто настає прострочення виконання грошового зобов`язання. До цього моменту можливе нарахування процентів як плати, зокрема, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, після цього моменту нараховуються проценти річні відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, при простроченні виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних грошей, нараховуються 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Саме такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/10156/17 від 10.04.2018 року.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та нарахування пені припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 3.5.7. Кредитного договору № 5218234 від 06.02.2007 року Банк набуває право вимагати від Позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом із розрахованими процентами. А Позичальник відповідно зобов`язаний виконати таку вимогу Банку у випдках передбачених договорами, якими забезпечується виконання зобов`язань позичальника за цим Договором, а також будь-якої з подій, перлічених нижче, зокрема: - затримання спалти частини кредиту та/або процентів за користування кредитом з умовами цього Договору на 1 календарний місяць - перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10 відсотків; - несплати позичальником більше однієї виплати за цим договором, яка перевищує 5 відсотків від суми кредиту тощо.

Відповідно до 3.5.8 Кредитного договору № 5218234 від 06.02.2007 року зазначену в п. 3.5.7. цього Договору вимогу Банку про дострокове повернення кредиту разом зі сплатою процентів за користування кредитом Позичальник зобов`язаний виконати в строк не пізніше 30 календарних днів з дня її отримання. Якщо протягом вказаного строку Позичальник усуне порушення умов цього Договору, яке є підставою для направлення Банком зазначеної вимоги така вимога Банку втрачає чинність. У випадку, якщо Позичальник не усуне відповідні порушення умов цього Договору та/або не виконає вимогу Банку про дострокове повернення кредиту разом із сплатою процентів за користування кредитом у встановлений цим пунктом строк починаючи з 31 календарного дня з дня отримання Позичальником зазначеної вимоги Банку у Позичальника виникає обов`язок сплатити Банку пеню, передбачену цим Договором.

Як вже зазначалось, згідно з матеріалами кредитної справи ПАТ «ПУМБ» вручалася ОСОБА_1 вимога про дострокове повернення всієї суми кредиту та відсотками за користування кредитом № ODE-21/594, що підтверджується її особистим підписом 09.06.2008 року у вимозі Банку.

Згідно розрахунку, виконаного Банком, розмір виданого кредиту становить 75 580 доларів США, фактично повернено станом на 31.05.2009 року 24 746,33 доларів США, залишок 50 833,67 грн. До 31.05.2009 року заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом у розрахунку зазначена, як погашена (відсутня).

Враховуючи наведене, немає підстав для висновку, що протягом 30 календарних днів з дати отримання ОСОБА_1 09.06.2008 року вимоги Банку про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати процентів, позичальник ОСОБА_1 не усунула порушення умов Договору кредиту № 5218234 від 06.02.2007 року.

При таких обставинах вимога Банку від 06.06.2008 року про дострокове повернення всієї суми кредиту та сплати процентів, яку ОСОБА_1 отримала 09.06.2008 рокувтратила чинність.

Строк, на який був укладений договір кредиту № 5218234 від 06.02.2007 року, сплив 06.02.2014 року.

До закінчення строку, на який було укладено договір кредиту (06.02.2014 року), Банком на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу вих. №ODE-61/960 від 25.11.2013 року про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та пені у тридцятиденний строк з моменту її отримання, що підтверджується фіскальним чеком про оплату поштових послуг за пересилання від 26.11.2013 року.

Докази про фактичне отримання цієї досудової вимоги позичальником та поручителем в матеріалах справи відсутні.

До суду позовна заява про стягнення з позичальника і поручителя в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором надійшла 17.02.2014 року, тобто після спливу 06.02.2014 року - строку, на який був укладений договір кредиту № 5218234 від 06.02.2007 року.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у реченні 2 частини 4 статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника. Однак і в такому разі кредитор може звернутися із зазначеною вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Як вже зазначалось, умовами договору кредиту № 5218234 від 06.02.2007 року (п. 5.7.8) та договору поруки № 10-062 від 06.02.2007 року з не усуненням протягом 30 календарних днів після отримання відповідної вимоги Банку позичальником та поручителем відповідно.

Оскільки доказів отримання позичальником та поручителм вимоги Банку про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, колегія суддів виходячи з правового висновку, викладеного у постанові Великовї Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 202/781/14-ц. вважає, що таке право Банком фактично реалізовано після спливу строку, на який було укладено договір кредиту (основне зобов`язання) і подання позовної заяви (вимоги) до позичальника та поручителя 17.02.2014 року.

Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність (ухвали Верхвоного Суду України від 24.06.2015 № 6 -738цс15від 18.03.2015 № 6-25цс15).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 приймали участь у розгляді справи у суді першої інстанції, але заяву про застосування позовної давності не подавали.

При таких обставинах у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для застосування позовної давності на підставі заяви, яка подана представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Гнзідовською Г.М. вже на стадії перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Стаття 554 Цивільного кодексу встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції на час вининення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до умов договору поруки, відповідальність позичальника і поручителя є солідарною, а умовами кредитного договору передбачена оплата платежів, слід встановити чи припинилася порука ОСОБА_2 і строк, яким обмежується його відповідальність.

Так, позивач звернувся до суду з вимогами до поручителя 17.02.2014 року. Останній платіж за кредитним договором по тілу кредита відбувся 31.05.2009 року, а за відсотками 24.10.2009 року. ОСОБА_1 за кредитним договором обмежується останніми 6 місяцями, що передували зверненню Банку до суду.

Тобто порука ОСОБА_2 припинилася щодо періодичних платежів з повернення кредиту, сплати процентів, розрахунку пені за порушення строків виконання зобов`язань, що утворилися внаслідок не здійснення боржником періодичних платежів до 17.08.2013 року.

Тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно 10 355,44 доларів США, в тому числі: за тілом кредиту - 7 596,45 доларів США, за процентами за користування кредитними коштами 2 495,51 доларів США, за пеню за порушення строків виконання зобов`язань, що утворилися внаслідок не здійснення боржником періодичних платежів після 17.08.2013 року 263,48 доларів США.

Решта заявлених банком вимог 77 714,96 доларів США, в тому числі: за тілом кредиту - 43 237,22 доларів США, за процентами за користування кредитними коштами 25 941,97 доларів США, за пеню за порушення строків виконання зобов`язань, що утворилися внаслідок не здійснення боржником періодичних платежів 8 535,77 доларів США підлягає стягненню з ОСОБА_1 , як позичальника одноособово.

За таких обставин у задоволенні в цій частині позовних вимог до ОСОБА_2 , як до солідарного боржника слід відмовити.

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/12665/14-ц від 04.07.2018 року, якою роз`яснено, що у разі, якщо видача кредиту відбувалася у доларах США належним виконанням рішення в даному випадку є перерахування коштів в іноземній валюті, а не її еквіваленту у гривнях.

У відповідності до ст. 141 ч. 13 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом за наслідками розгляду апеляційної скарги позивача рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення вимог, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем за подання позову до суду першої інстанції та подання апеляційної скарги судового збору у загальному розмірі 10 788 грн підлягають такому розподілу.

Таким чином солідарно з відповідачів на користь позивача стягнуто 12% від загальної суми заявленого позову, то сума судового збору, відшкодування якої має бути покладено на відповідачів у рівних частках складає по 6% від сплаченого судового збору, а решта 88% підлягає стягненню з ОСОБА_1 одноособово. Тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 94% (88%+6%) від сплаченого позивачем. Решта 6 % судового збору підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Тобто, з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір у розмір 10 141 грн 28 коп. (94% від 10 788,60 грн), а з ОСОБА_2 647 грн 32 коп. (6% від 10 788,60 грн).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», як правонаступника Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 14 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_10 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (), як правонаступника Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 5218234 від 06.02.2007 року та договором поруки № 10-062 від 06.02.2007 року у загальному розмірі 88 070,40 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_10 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (), як правонаступника Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» судовий збір у розмірі 10 788,60 гривень, тобто по 5 394,30 грн з кожного.

Зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс») про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 17.02.2025 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

Є.С. Сєвєрова