Справа №303/927/25
2-з/303/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Куцкір Ю.Ю. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Одночасно з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду заяву і про забезпечення позову в якій просить суд накласти арешт на майно домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07.02.2025 року вищезазначену заяву про забезпечення позову було повернуто представнику позивача, оскільки до заяви не було додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

У свою чергу, представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду повторно заяву про забезпечення позову в якій просить суд заборонити відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також до заяви було додано і документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку і розмірі.

Заява мотивована тим, що 25.11.2024 року відповідачем ОСОБА_3 було отримано грошові кошти від позивача ОСОБА_1 у розмірі 123 000 гривень, що еквівалентно 3 000 доларів США. Дану суму грошей відповідач отримав, як завдаток за продаж домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Сторони дійшли згоди про укладення договору купівлі-продажу домоволодіння в майбутньому. Сторони встановили у розписці, що вартість даного домоволодіння складає 45 000 доларів США. Однак, на сьогоднішній день договір купівлі-продажу між сторонами не укладено, а отримані гроші у розмірі 123 000 гривень, відповідач не повернув, що і стало підставою для позивача звернення до суду про стягнення суми завдатку в судовому порядку.

Підставою для заборони відчуження вищезазначеного домоволодіння представник позивача зазначає те, що позивачу стало відомо про те, що домоволодіння виставлено на продаж. Тобто необхідність забезпечення позову випливає з того, щоб унеможливити вчинення відповідачем неправомірних дій у майбутньому.

Заява про накладення арешту розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, тобто не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановлення обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечується заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Статтею 151 ЦПК України передбачені вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема в п. 3, 4, 7 ч. 1, в якій повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Також, відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Заявляючи про необхідність заборони відчуження домоволодіння, представник позивача ОСОБА_2 тільки припускає, що невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити у майбутньому виконання рішення суду. Дане припущення представника позивача базується тільки на тому, що позивачу стало відомо про те, що домоволодіння виставлено на продаж, однак будь-яких належних та допустимих доказів даного факту ним суду не надано. Крім цього, представник позивача не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що нерухоме майно, якого слід заборонити відчуження, на праві приватної власності належить саме відповідачу і його вартість є співмірною із ціною позову.

Окремо суд зазначає, що предмет позову становить 123 000 гривень, як в той час у заяві про забезпечення позову, предствник позивача зазначає, що вартість домоволодіння, на яке просить суд заборонити його відчуження становить 45 000 доларів США, що у свою чергу додатково свідчить про те, що обраний захід забезпечення позову не є співмірним із предметом позову.

Таким чином, в матеріалах заяви відсутні належні та допустимі докази, якими обґрунтовує представник позивача заявлені вимоги, а отже заходи забезпечення позову, які просить встановити представник позивача не мають правового зв`язку з предметом позовних вимог, а тому у задоволенні заяви про заборону відчуження домоволодіння слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю, недоведеністю у існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони відчуження домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Ю.Ю. Куцкір