Справа № 766/513/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішина Ю.М.

секретар судового засідання Царенко Д.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Харченко Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

встановив:

Адвокат Харченко Дмитро Миколайович, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є батьком позивача. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли рідні діти померлого, які є відповідачами у справі. Позивач не встиг своєчасно прийняти спадщину через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини був пропущений ним з поважних причин, посилаючись на те, що 24.02.2022 року на території України був введений воєнний стан. Від початку російського вторгнення в Україну територія Херсонської області була окупована. 11.11.2022 року Херсон було деокуповано але Херсонська міська територіальна громада віднесена до переліку територій, на якій ведуться активні бойові дії. У зв`язку із загрозою для життя та здоров`я позивач змушений був виїхати з країни, та на день подачі до суду позову проживає на території Великої Британії. В період з 22.11.2022 року (день смерті батька) по 22.05.2023 року позивач перебував за межами України. В період з 08.09.2022 року по 13.10.2022 року позивач працював моряком на іноземному судні, а з 16.05.2023 року позивач підписав трудовий договір моряка. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із пропуском ним строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного просить позов задовольнити.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

21.12.2023 року представником відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 поданий відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що причина пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини не є поважною, оскільки наведені позивачем причини не поважні та жодним чином не обґрунтовані. Позивач мав змогу звернутись із заявою про прийняття спадщини до будь-якого нотаріуса не лише в Херсонському нотаріальному окрузі, а і до будь якого іншого нотаріуса на території України або до консульської установи за межами України. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

19.03.2024 року відповідачем ОСОБА_3 поданий відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог про призначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини в повному обсязі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву, якою просив позовні вимоги задовольнити, розгляд справи провести без участі позивача.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник відповідача надав до суду заяву, якою просив розглянути справу без участі відповідача та її представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1561.

З копії спадкової справи №71/2022 до майна померлого ОСОБА_5 убачається, що 31.03.2023 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. отримано спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , яка була заведена приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Воробйовою Т.А. 23.12.2022 року за №71/2022 (номер у Спадковому реєстрі: 70083087) та передана приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В., яку зареєстровано в Спадковому реєстрі 31.03.2023 року №56/2023.

26 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. з заявою про зупинення вчинення нотаріальної дії, в якій просив зупинити вчинення нотаріальної дії, пов`язаної з видачою свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцям ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 до вирішення Херсонським міським судом Херсонської області цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. було сформовано витяг із спадкового реєстру, у відповідності до якого існує заповіт за № у реєстрі 1235 від 05.10.2009 року, який був наданий приватному нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. згідно її запиту приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценком О.М.

05.10.2009 року ОСОБА_5 склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Яценком Олегом Михайловичем 05.10.2009 року за реєстровим номером 1235, згідно якого ОСОБА_5 , на випадок його смерті, належний йому житловий будинок АДРЕСА_1 , заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтями 1217, 1218 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із частинами першою та другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Аналіз вказаних норм свідчить, що чинне спадкове законодавство засновується на принципі переваги волевиявлення спадкодавця (складення ним заповіту), а спадкоємці за законом спадкують тільки у випадках відсутності заповіту, визнання його недійсним, не розподілення заповідачем усієї спадщини або неприйняття (відмови від прийняття) спадщини спадкоємцями, визначеними у заповіті.

Нормами частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до статті 64 Конституції України, статей 12-1 і 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», статей 7 і 34 Закону України «Про нотаріат», Указу Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану».

Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 06.03.2022) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану.

Відповідно до змін внесених 28.04.2022 року до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття продовжено зупиненим на час дії воєнного стану.

29.06.2022 року внесено нові зміни постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», згідно з якими з 29.06.2022 року діють нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції від 29.06.2022) передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці.

Пункт 3 вказаної постанови було виключено на підставі Постанови КМУ № 469 від 09.05.2023 року.

Таким чином позивач для прийняття спадщини мав строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини 22.11.2022 року та закінчується 22.05.2023 року.

Проте, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 своїм правом на прийняття спадщини не скористався, спадщину у встановлений законодавством строк не прийняв.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18) та від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) Верховний Суд зробив висновки про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Водночас, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви є виключно наявність поважних причин, тобто таких, які безумовно унеможливлювали вчинення особою дій по прийняттю спадщини. Такі причини та обставини мають існувати об`єктивно, тобто незалежно від особистих уявлень спадкоємця чи сприйняття ним певних фактів. Встановлений законом строк є цілком розумним та достатнім для вчинення спадкоємцем юридично значимих дій щодо прийняття спадщини, а тому причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення дій щодо прийняття спадщини, мають існувати протягом усього цього строку, або принаймні його істотної частини з такими наслідками, щоб протягом решти строку спадкоємець об`єктивно не мав змоги реалізувати своє право на прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна першорядно стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на поважну причину пропуску строку на прийняття спадщини посилається на те, що в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, з 01.03.2022 року Херсонська область та місто Херсон перебувало під окупацією військ рф, та те що люди, які залишилися в окупації не мали можливості виїхати на підконтрольну Україні територію. 11.11.2022 року Херсон був звільнений, 22.12.2022 року Херсонська міська територіальна громада віднесена до переліку територій на території якої ведуться активні бойові дії, у зв`язку з чим позивач із загрозою для життя та здоров`я змушений був виїхати з країни. На даний час проживає в Великій Британії.

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 11 березня 2022 року №1118/5 "Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату" - в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини; - в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу.

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

Згідно з підпунктами 3.3-3.5 пункту 3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу в письмовій формі. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка, яка скріплюється підписом нотаріуса. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса.

Тобто, позивач ОСОБА_1 мав можливість подати заяву про прийняття спадщини (особисто або за допомогою поштового зв`язку) до будь-якого нотаріуса України на території, де не велися активні бойові, як це зробили інші спадкоємці, які є відповідачами у справі, проте позивач ОСОБА_1 не вчиняв дій щодо прийняття спадщини.

Згідно наказу Мінреінтеграції від 22 грудня 2022 року №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведеться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» період тимчасової окупації території м.Херсона тривав з 01 березня по 11 листопада 2022року.

Разом із цим, в період тимчасової окупації міста не існувало заборони на вчинення нотаріусами України нотаріальних дій на окупованих територіях, зокрема, щодо отримання заяв про прийняття спадщини та відкриття спадкових справ, навіть в умовах відсутності доступу до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції.

Щодо обставини зазначеної позивачем ОСОБА_1 про те, що він на даний час проживає в Великій Британії, суд зазначає, що перебування спадкоємця за кордоном не може вважатися поважною причиною пропуску строку.

Спеціальний механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України встановлений Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України». За зверненням громадянина України консул (або уповноважений секретар із консульських питань) засвідчує справжність підпису на заяві про прийняття спадщини, проставляє на заяві свій підпис та гербову печатку, після чого спадкоємець повинен направити заяву в Україну засобами міжнародного поштового зв`язку. Таким чином, громадянам України немає необхідності виїжджати з країни свого постійного проживання та повертатися в Україну для прийняття спадщини (підпункт 3.13 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України та пункт 3.23 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства України від 22 лютого 2012 року №296/5).

У екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому вказати про прийняття спадщини (пункт 2.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Таким чином, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.

Отже, як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 не скористався своїм правом для прийняття спадщини після смерті батька.

Даний висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Позивач не навів обставин об`єктивного та непереборного характеру, які були б пов`язані з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з введенням воєнного стану, не довів наявності обставин, що становили реальні перешкоди подати у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини, значно утруднили або унеможливили своєчасне її подання.

Проаналізувавши встановлені обставини у справі та оцінивши надані докази в їх сукупності, оскільки позивач пропустив строк прийняття спадщини та своєчасно не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову, на підставі чого позовні вимоги позивача щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими та не доведеними належними доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Повний текст рішення складено 21.02.2025 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1261, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 200, 263-265 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви адвоката Харченко Дмитра Миколайовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 : ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_5 .

Суддя: Ю.М.Єпішин