Номер провадження: 22-ц/813/1258/25
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря Козлової В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2024 року, повний текст якого складено 27 березня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Гниличенко М.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

13.12.2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (далі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 273765-КС-005 від 31.01.2022 року в загальному розмірі 142 766,67 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідач за допомогою веб-сайту /https://bizpozyka.com/ уклали електронний договір про відкриття кредитної лінії № 273765-КС-005 від 31.01.2022 року, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач був попередньо ознайомлений.

Позивач зазначав, що відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 60 000,00 грн., однак, відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, а тому станом на 02.11.2023 року утворилася заборгованість в розмірі 142 766,67 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 57 460,94 грн.; суми прострочених платежів по процентах 79 512,78 грн.; суми прострочених платежів за комісією 5 792,95 грн.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, представник позивача просила суд стягнути кредитну заборгованість, а також понесені судові витрати по справі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2024 року позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» були задоволенні частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за договором № 273765-КС-005 від 31.01.2022 року, по тілу кредиту в розмірі 57 460,94 грн., а також судовий збір в розмірі 864,20 грн.

В іншій частині позовних вимог було відмовлено (а.с.95-101).

В апеляційній скарзі ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» ставить питання про скасування рішення Київського районного суду від 27.03.2024 року, в частині незадоволених вимог та ухвалення в цій частині нового судового рішення, яким вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.103-111).

Судове рішення, в частині задоволення позовних вимог, в апеляційному порядку не оскаржується.

У зв`язку зі звільненням головуючого у справі судді Стахової Н.В. у відставку на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 2518/0/15-24 від 20.08.2024 року, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2024 року було визначено інший склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді Назарова М.В., Коновалова В.А.(а.с.135).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2024 року, судді Назарова М.В., Коновалова В.А. замінені на постійно діючий склад колегії суддів: Комлева О.С., Сєвєрова Є.С. (а.с.137).

В подальшому, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2025 року, суддя Сєвєрова Є.С. була замінена на суддю Вадовську Л.М. (а.с. 153).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (а.с.146-149).

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу у відсутність учасників справи тана підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії в сумі 5792,95 грн., суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що в кредитному договорі не вказано, за які саме послуги позивач встановив комісію. Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, то обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів, так як вони повністю відповідають правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у його постановах від 14 вересня 2022 року (справа № 755/11636/21) та від 16 листопада 2022 року (справа № 755/9486/21).

Разом з тим, ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що розрахунок заборгованості, який наданий позивачем до суду, свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору, зокрема у період з 18.07.2022 року по 03.11.2023 року, хоча строк дії договору встановлено на 24 тижні, тобто до 18.07.2022 року.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, сума відсотків в розмірі 79 512,78 грн.була нарахована саме в межах дії кредитного договору, тобто до 18.07.2022 року, що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем до суду (а.с.12), чого судом першої інстанції не було враховано.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» належить стягнути не лише заборгованість по тілу кредиту в розмірі 57 460, 94 грн., яку суд оскаржуваним судовим рішенням обгрунтовано стягнув, а і заборгованість по прострочених відсотках за користування кредитними коштами в розмірі 79 512,78 грн., що нараховані в межах дії кредитного договору.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не в повній мірі відповідає вимогам його законності, справедливості і обґрунтованості, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення ухвалено не у повній відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення суду - змінити і прийняти постанову, якою рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2024 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами і стягнення з відповідача на користь позивача судового збору, скасувати і прийняти в цій частині постанову, якоюстягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» суму відсотків за кредитним договором № 273765-КС-005 від 31.01.2022 року в розмірі 79 512,78 грн. та судовий збір у сумі 2060,02 грн., що складає 95,94% від заявлених позовних вимог.

Крім того, враховуючи, що апеляційна скарга ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає задоволенню на 93,21 % (79 512,78 грн.+ 5 792,95 грн. = 85 305,73 грн.) (79 512,78 грн. х 100 : 85 305,73 грн.), з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» належить стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги, в сумі 1801,27 грн. (1932,48 грн. х 93.21%).

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2024 року змінити і скасувати його в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», , суму відсотків за кредитним договором в розмірі 79 512,78 грн. (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот дванадцять гривень 78 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2060,02 грн. (дві тисячі шістдесят гривень 02 копійки).

В решті рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1801,27 грн. (одну тисячу вісімсот одну гривню 27 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.02.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева