Провадження № 2/359/1659/2025
Справа № 359/864/25
УХВАЛА

07 лютого 2025 року м.Бориспіль

Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вище зазначеною позовною заявою.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, здійснено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.

Відповідно до інформації відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області, яка надійшла на адресу суду 04.02.2025, інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня.

Згідно відповіді № 1098859 від 06.02.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано з 15.06.2006 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Дослідивши подану позовну заяву та додані до неї матеріали, приходжу до наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, позивач у поданому позові вказує місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження чого долучає акт обстеження житлово-побутових умов, виданий відповідачу ОСОБА_2 , про те, що вона разом з сином ОСОБА_3 , 2012 р.народження, проживає за вказаною вище адресою.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21 (провадження № 61-5805сво23) зазначено, що: «принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України. Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ. Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції. Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів. Порушення судами правил територіальної юрисдикції має наслідком обов`язкове скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд (стаття 378, пункт 6 частини першої статті 411 ЦПК України).

Результат аналізу змісту вказаних норм дозволяє зробити висновок, що особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення. Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа. Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; нормативно-правовий акт, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, дотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) розгляду справи є однією зі складових законності судового рішення.

Згідно до ч.1 ст. 378 ЦПК України, прийняте судом рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для його скасування судом апеляційної інстанції з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до юрисдикції Малинського районного суду Житомирської області, тому є підстави для направлення матеріалів зазначеного позову до належного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст.31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що подана позовна заява не підсудна Бориспільському міськрайонному суду Київської області, слід передати справу за підсудністю до Малинського районного суду Житомирської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 259, 260, 261, 353-354 ЦПК України

ухвалив:

Матеріали цивільної справи № 359/864/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати за підсудністю до Малинського районного суду Житомирської області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Ю. Семенюта