ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/374/24 Номер провадження 22-ц/814/519/25Головуючий у 1-й інстанції Миркушіна Н. С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви по справі за позовом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2024 року Хорольської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених (заощаджених) коштів.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з зустрічною позовною заявою до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про встановлення факту дискримінації, відшкодування моральної шкоди та скасування рішення.

Заявляючи зазначені вимоги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили визнати дискримінаційними дії Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, як такі, що порушують їхнє право на рівне ставлення в частині стягнення з них безпідставно збережених (заощаджених) коштів за користування землею за адресою: АДРЕСА_1 та невчинення аналогічних дій стосовно близьких осіб Хорольського міського голови Волошина Сергія Михайловича.

В зв`язку з чим просили зобов`язати Хорольську міську раду Лубенського району Полтавської області в разі стягнення з них безпідставно збережених (заощаджених) коштів за користування землею за адресою: АДРЕСА_1 , застосувати відповідну процедуру, встановлену чинним законодавством та справу розглядати в одному провадженні разом із справою близьких осіб Хорольського міського голови Волошина Сергія Михайловича.

Скасувати рішення № 5 від 20.02.2015 64 сесії 6 скликання Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області; судові витрати відшкодувати за рахунок Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області та стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди по 1500000 грн. на кожного з позивачів.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про встановлення факту дискримінації, відшкодування моральної шкоди та скасування рішення відмовлено.

Роз`яснено позивачам за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про право звернутися з вказаним позовом у загальному порядку.

Зустрічну позовну заяву разом із доданими матеріалами повернуто відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відмовляючи у прийнятті зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги за первісним та зустрічним позовами не виникають з одних правовідносин, не є взаємопов`язаними, що виключає їх одночасний розгляд.

Не погодившись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нове процесуальне рішення про прийняття до спільного розгляду їх зустрічної позовної заяви з первісним позовом.

Зазначав, що судом першої інстанції не було взято до уваги п. 6.19 постанови Верховного Суду від 17.05.2021 року у справі №910/18778/10, якою визначено, що конструкція ч. 2 ст. 180 ГПК вказує на її імперативність, тобто суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, або виникнення позовів з одних правовідносин.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору за первісним позовом є стягнення з відповідачів безпідставно збережених (заощаджених) коштів.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, Хорольська міська рада посилалась на те, що відповідачі набули у власність нерухоме майно і у зв`язку з цим одночасно вступили у фактичне володіння і користування земельною ділянкою площею 0,4632 га за кадастровим номером №:50:004:0296 по АДРЕСА_1 , на якій розташоване належне відповідачам нерухоме майно.

У зв`язку з тим, що відповідачі не наділені пільгами на безоплатне одержання у володіння і користування вказану земельної ділянку, останні мають згідно ст. 206 ЗК України та ст. 14 ПК України вносити оплату за користування нею,

А сама по собі відсутність договору оренди земельної ділянки має фактичним наслідком набуття відповідачем володіння і користування земельною ділянкою без відповідної грошової компенсації. Тобто, наразі має місце збереження (заощадження) відповідачами належних до сплати позивачеві кошти за період з 01.01.2020 року по 01.01.2023 року у розмірі 273281,66 грн., які у вигляді орендної плати мали надійти на рахунки міської ради.

Проаналізувавши правову природу первісного позову та зустрічних позовних вимог, предметом яких є встановлення факту дискримінації зі сторони міської ради до відповідачів, відшкодування моральної шкоди та скасування рішення місцевої ради, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх об`єднання в одне провадження.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у даному випадку норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред`явлення зустрічного позову не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватися вимог ЦПК України щодо її подання.

Зустрічний позов - це позов, який подається відповідачем до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів у інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина друга статті 193 ЦПК України).

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

За приписами частин першої, другої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У постановах Великої Палати у справі №908/1688/20 від 27.01.2021 та у справі №916/3245/17 від 13.03.2019 Верховний Суд зазначав, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним, при цьому взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах.

Так, умовами пред`явлення зустрічного позову є взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів.

Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі №200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Виправданим є сумісний розгляд первісного і зустрічного позову, якщо задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом.

Разом із тим, недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» об`єднання в одне провадження з первісним позовом вимог, коли відсутня спільність предмета позову не допускається.

Предмет позову в розумінні цивільного процесуального закону - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Предметом позову є позовні вимоги.

Предмет доказування це коло обставин, які належить установити по конкретній справі і які необхідні для правильного вирішення справи по суті, тобто ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Також, недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.

В даному випадку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність процесуальних підстав для об`єднання первісного позову із зустрічним позовом, оскільки вони мають різну природу спірних правовідносин, в кожного з них мається окремий, не повзаний один з одним предмет доказування, що прогнозовано істотно розширить з`ясування фактичних обставини по справі, матиме наслідком залучення інших учасників, що в такому випадку не сприятиме принципу доцільності розгляду позовів в одному провадженні.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не спростовують висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для об`єднання позовів, які не є взаємопов`язаними, в одне провадження та не свідчать про порушення судом норм процесуального права, які регулюють зазначені питання.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу місцевого суду без змін.

Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 19 лютого 2025 року.

Судді: О.І. Обідіна Г.Л. Карпушин О.О. Панченко