Справа № 465/1401/24 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/811/3901/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Ковальчука Ю.П.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 22 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього 37 539 грн. 65 коп. в якості відшкодування половини понесених додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що у позивачки від шлюбу з відповідачем є вищезгадана донька, яка проживає разом з позивачкою. 14 червня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Франківського районний суд м.Львова від 29.11.2023 року у справі №465/975/23 ухвалено стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліменти у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 16.02.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнуто аліменти на утримання доньки за попередній період, а саме: з 27.01.2023 року по 16.02.2023 року, в розмірі 3 332 гривні 66 коп., та 2 128 гривень 82 коп. в якості додаткових витрат. Попри те, що згадане рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання, аліменти відповідач не сплачує.

Стверджувалося, що донька має схильність до частих захворювань верхніх дихальних шляхів та органів і за період 2023 року і по день подачі позову позивачкою самостійно оплачено низку медичних обстежень, консультацій лікарів, операцію з видалення аденоїдів, купівлю медикаментів, проведення імунізації та відпочинок з метою оздоровлення дитини, що стверджується долученими до позовної заяви доказами.

За рекомендацією лікарів (консультація оториноларинголога від 26.09.2023 року, «ЛОР і Ко») донька також відвідує заняття з плавання, що підтверджується довідкою ТОВ «Спортклуб «Три стихії» від 05.02.2024 року про відвідування та оплату дитячих групових тренувань з плавання ОСОБА_4 з 10.2023 року до тепер, вартість послуг за цей час становить 7 460 грн.

У серпні 2023 року Еліні зроблено щеплення проти вітряної віспи - квитанція №H3ME-47MH-43AH-M69B від 04.08.2023 року на суму 2170 грн. (дитяча поліклініка «Веселка»).

З метою оздоровлення та зміцнення імунітету дитини позивачка організувала їй відпочинок біля моря: вартість авіаквитка становить 10 912 грн. 22 коп., а вартість проживання під час відпочинку протягом періоду з 25.08-09.09.2023 року становила сукупно 1117 USD (134 USD, 917 USD, 66 USD), що становить 43 935 грн. 47 коп. (половина від цієї суми (вартість проживання дитини) становить 21 967 грн. 74 коп.

Відтак, коштом позивачки за період 2023 року і по день подання позову було здійснено додаткові витрати на обстеження та лікування дитини у розмірі 42 199 грн. 34 коп. та на оздоровлення дитини у розмірі 32 879грн. 96 коп. (разом - 75 079 грн. 30 коп.), а половина цих додаткових витрат на дитину становить 37 539 грн. 65 коп., які і є предметом позовних вимог (а.с. 1-11).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 014 грн. 50 коп. в якості відшкодування додаткових витрат на лікування, оздоровлення, реабілітацію неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211 грн. 20 копійок судового збору (а.с. 269-276).

Дане рішення оскаржили, як позивачка, так і відповідач.

Представник позивачки просить оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про стягнення витрат, понесених позивачкою у зв`язку з відпочинком доньки сторін на морі у розмірі 32 879 грн. 96 коп., скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення вказаної вимоги у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду в цій частині обставинам справи.

Вважає, що «суд не врахував, що витрати на оздоровлення дитини на морі дійсно пов`язані із певними особливими потребами малолітньої дитини… Клінічна картина чітко та однозначно свідчить про потребу дитини в такому відпочинку… Медичні висновки лікарів не містять скерувань на відпочинок на морі лише з тієї причини, що факт сприятливого впливу морського клімату на здоров`я дитини є загальновідомим» (том 2, а.с. 14-19).

Відповідач просить оскаржуване рішення в частині стягнення з нього 20 014 грн. 50 коп. додаткових витрат на дитину скасувати і в цій частині ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що витрати на придбання ліків та за відвідування донькою ТОВ «Спортклуб «Три стихії» «не є додатковими та не можуть вважатися особливими обставинами у розумінні ст. 185 СК України і можуть покриватися за рахунок призначених аліментів».

Вважає, що суд не дав належної оцінки постанові Львівського апеляційного суду від 28.03.2024 року у справі № 465/975/23: також за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з останнього аліментів та додаткових витрат на утримання доньки сторін, якою (згаданою постановою) рішення Франківського районного суду міста Львова від 29.11.2023 року в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 2 128 грн. 82 коп. додаткових витрат на утримання доньки було скасовано за недоведеністю наявності особливих обставин, які б давали підстави вважати, що дитина потребує додаткових витрат.

Вважає, що судом не дано належної оцінки тому, що у відповідача на утриманні знаходиться мати-пенсіонер, 1955 року народження, яка має 2 групу інвалідності і за якою необхідний постійний догляд(том 2, а.с. 2-10).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25 грудня 2024 року (яка отримана сторонами 31 грудня 2024 року; том 2, а.с. 33-34) відкрито апеляційне провадження за вищезгаданими апеляційними скаргами, запропоновано учасникам справи протягом 15-ти днів подати до суду свої відзиви на апеляційні скарги та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (том 2, а.с. 27-28).

13 та 20 січня 2025 року сторони надіслали на адресу суду свої Відзиви на апеляційну скаргу протилежної сторони (том 2, а.с. 37-42; 50-56).

Клопотань від сторін про апеляційний розгляд справи з повідомленням учасників справи до суду не поступало.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (а, відтак, у відповідності до частини 1 статті 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає), те, що:

-шлюб між сторонами розірвано рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року (а.с. 30-32);

-сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні;

-рішенням Франківського районного суду міста Львовавід 29 листопада 2023 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача аліментів та додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на згадану малолітню доньку у розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з 16 лютого 2023 року і до досягнення дитиною повноліття; та за попередній період - з 27 січня 2023 року по 16 лютого 2023 року, в розмірі 3 332, 66 грн., а також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 128, 82 грн. додаткових витрат на дитину;

-постановою Львівського апеляційного суду від 28 березня 2024 року було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 : вищезгадане Франківського районного суду міста Львовавід 29 листопада 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2 128, 82 грн. додаткових витрат на дитину скасовано і в цій частині відмовлено у задоволенні згаданої позовної вимоги (а.с. 143-147).

Частиною 1 ст.185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а частиною 2 ст. 185 СК що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Додаткові витрати повинні бути зумовлені особливими обставинами, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Тобто, особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, які спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини, витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, якщо дитина потребує навчання сааме у цьому навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття; висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

В той же час, позивачкою не було подано до суду належних та допустимих доказів того, що донька сторін страждає на важку хворобу, яка в обов`язковому порядку передбачає її оздоровлення та відпочинок саме біля моря та саме в Іспанії.

За наведених обставин у суду першої інстанції були відсутніми правові підстави для стягнення витрат позивачки на такий відпочинок доньки сторін з відповідача, з яким (як батьком дитини) такий відпочинок ніхто не узгоджував (докази про протилежне у матеріалах справи відсутні), а тому доводи апеляційної скарги позивачки про те, що «витрати на оздоровлення дитини на морі дійсно пов`язані із певними особливими потребами малолітньої дитини», оскільки «факт сприятливого впливу морського клімату на здоров`я дитини є загальновідомим», до уваги прийматися не можуть.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи та, що у вересні 2023 року малолітній ОСОБА_5 було проведено операцію з видалення аденоїдів, вартість якої становила 15 625 грн., що стверджується фіскальним чеком від 12.09.2023 року № 66712. Цій операції передували попередні обстеження та аналізи (зокрема: ультразвукове обстеження серця; електрокардіограма, ЕХО-КГ серця, лабораторні дослідження тощо).

Відтак, доводи відповідача про те, що витрати в сумі 16 284 грн. 67 коп. є витратами «на придбання ліків», не відповідають фактичним обставинам справи.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірних висновків про те, що проведення операції малолітній доньці сторін з видалення аденоїдів свідчить про наявність особливих обставин, які спричинили додаткові витрати на дитину щодо медичного її обстеження, додаткових витрат на придбання ліків та проведення самої операції, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача в 1/2 частині від зазначених позивачкою в сумі 16 284 грн. 67 коп.: доводи апеляційної скарги відповідача цих висновків не спростовують.

Матеріалами справи стверджується, що відвідування занять з плавання у ТОВ «Спортклуб «Три стихії» малолітньою донькою сторін здійснюється за рекомендацією оториноларинголога і ці відвідування зумовлені станом здоров`я дитини, що нерівнозначно розвитку здібностей дитини.

Відтак, за вищенаведеного, доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність доказів про заняття дитиною плаванням на професійній основі та її участі у спортивних змаганнях також до уваги прийматися не можуть, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції обґрунтовано відніс видатки позивачки по оплаті занять дитини з плавання до додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, а саме: станом здоров`я дитини.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційні скарги позивачки та відповідача на нього, доводи яких не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, касаційному оскарженню не підлягають.

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2025 року 3 028 грн. 00 коп.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідача 37 539 грн. 65 коп. додаткових витрат на утримання дитини.

Відтак, ціна позову у цій справі складає 37 539 грн. 65 коп., що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн. 00 коп. х 250 = 757 000, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 37 539 грн. 65 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 22 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.