Справа № 473/6561/24
УХВАЛА

іменем України

"21" лютого 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

у грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12 червня 2021 року приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 80569, яким запропоновано стягнути з позивачки на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 501203764 від 07 листопада 2019 року в розмірі 74133,18 грн, а також плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 650,00 грн.

Вказаний виконавчий напис перебував на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова А.Д. (ВП № 68017380).

В межах здійснення виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису від 12 червня 2021 року, реєстр. №80569, з заробітної плати позивачки утримано 82630,49 грн, з яких 74783,18 грн перераховано ТОВ «Вердикт Капітал», 7478,31 грн винагорода приватного виконавця, 369,00 грн витрати виконавчого провадження.

Проте вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог закону, а саме: без встановлення нотаріусом безспірності вимог стягувача, з порушенням встановленого законом порядку (без урахування того, що стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним у простій письмовій формі, не може здійснюватися у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса).

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 просила про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути безпідставно утримані кошти, з урахуванням ч.2 ст. 625 ЦК України: з ТОВ «Вердикт Капітал» - 95018,69 грн, з ОСОБА_2 - 7847,31 грн.

На час судового засідання по вказаній справі від представниці позивачки адвоката Чередніченко І.Б. надійшло клопотання про передачу справи на розгляд до Господарського суду м. Києва, відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, з огляду на те, що ухвалою господарського суду міста Києва від 24 липня 2024 року відкрито провадження у справі № 910/6826/24 про банкрутство ТОВ «Вердикт Капітал».

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (стягувач «Вердикт Капітал»), та, стягнення, в зв`язку з цим безпідставно утриманих з неї коштів.

При цьому, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 24 липня 2024 року відкрито провадження у справі № 910/6826/24 про банкрутство ТОВ «Вердикт Капітал» (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120938777).

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Згідно ч.ч.1,2,3 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 607/6254/15-ц, від 18 лютого 2020 року в справі № 918/335/17, від 15 червня 2021 року в справі № 916/585/18 (916/1051/20), постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 921/557/15-г/10, від 06 лютого 2020 року в справі № 910/1116/18, від 12 січня 2021 року в справі № 334/5073/19) міститься висновок, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року в справі № 289/2217/17, від 12 червня 2019 року в справі № 289/233/18, від 19 червня 2019 року в справах № 289/718/18 та № 289/2210/17).

Відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. При цьому вимогами ч. 2 ст.31 ЦПК України передбачено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про необхідність передачі даної справи за підсудністю до Господарського суду м. Києва.

Керуючись ст.ст. 31, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнення коштів, передати на розгляд до Господарського суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Суддя Л.В.Лузан