Справа № 138/1752/24
Провадження № 22-з/801/19/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Береговий О. Ю.
УХВАЛА

24 лютого 2025 рокуСправа № 138/1752/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» адвоката Дзундзи Ольги Володимирівни про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі № 138/1752/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики за результатами розгляду апеляційної скарги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» адвоката Дзундзи Ольги Володимирівни на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 липня 2024 року у вказаній справі,

встановив:

В червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17 червня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 липня 2024 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики з доданими документами позивачу.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» адвокат Дзундза Ольга Володимирівна подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також не з`ясування всіх обставин справи, просила суд скасувати ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 липня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» адвоката Дзундзи Ольги Володимирівни задоволено.

Ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 липня 2024 року скасовано і направлено справу для продовження розгляду, зі стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції (Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області).

10 лютого 2025 року від представника ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» адвоката Дзундзи Ольги Володимирівни надійшла заява про ухвалення додаткової постанови у справі.

Заява мотивована тим, що при ухваленні постанови Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2024 року, суд апеляційної інстанції не вирішив питання про судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та вимоги поданої заяви про відшкодування судових витрат, колегія суддів вважає, що заява про ухвалення додаткового судового рішення не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 270 ЦПК України встановлено порядок ухвалення судом додаткового рішення у цивільній справі, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

За загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

З наведеного вбачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Зазначене відповідає роз`ясненням, які містяться у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 № «Про судове рішення у цивільній справі».

За змістом підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Водночас, порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 607/6424/20 Верховний Суд зазначив, що відповідними нормами ЦПК України передбачено право судів першої та апеляційної інстанцій на розподіл судових витрат виключно у рішенні або постанові суду за результатами розгляду справи по суті, або шляхом ухвалення додаткового рішення з цього питання, що також узгоджується із статтею 270 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі № 240/6150/18 вказав, що розподіл судових витрат здійснюється судом або в рішенні по суті спору (якщо сторони надали всі докази на підтвердження судових витрат до виходу суду до нарадчої кімнати), або в додатковому судовому рішенні (якщо сторони скористалися своїм правом подати докази на підтвердження понесення судових витрат).

Тобто, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом у судах апеляційної та касаційної інстанцій, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення по суті спору у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Отже, у разі якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим у випадку, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції скасовує судові рішення з передачею справи для продовження розгляду (новий розгляд) до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Вказаний висновок узгоджується з висновками, викладеними, зокрема, в ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 500/2632/19 (провадження № 11-436апп21), від 30 березня 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18).

Вказана правова позиція щодо застосування вказаної вище норми права є незмінною.

Відтак під час прийняття постанови Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2024 року розподіл судових витрат не був вирішений, оскільки суд апеляційної інстанції не ухвалював своє рішення і не змінював його, а направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова про передачу справи для продовження розгляду не є остаточним вирішенням спору по суті.

Питання щодо стягнення судових витрат апеляційним судом саме при апеляційному перегляді процесуальної ухвали (про визнання позовної заяви неподаною та повернення її стороні) є таким, що не відповідає вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що заява представника ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» адвоката Дзундзи Ольги Володимирівни про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики за результатами розгляду апеляційної скарги представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» адвоката Дзундзи Ольги Володимирівни на ухвалу Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 05 липня 2024 року про визнання позовної заяви неподаною та повернення її стороні є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, а тому правові підстави для прийняття додаткової постанови щодо відшкодування судових витрат відповідно до вимог статті 270 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст. 133, 141, 270, 368, 381 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву представника ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» адвоката Дзундзи Ольги Володимирівни про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.В. Ковальчук

Т.М. Шемета