Провадження № 22-ц/811/2909/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

05.12.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.12.2023 року відкрито провадження в даній справі, підготовче засідання призначене на 07.02.2024 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 07 лютого 2024 року зобов`язано Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з висновком Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради від 23.02.2024 року, визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 березня 2024 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.04.2024 року.

09.09.2024 року відповідач ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_4 подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/5407/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу участі батька у вихованні сина.

Вказане клопотання відповідач ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що предметом розгляду справи №462/5407/24 є спір щодо вчинення перешкод у спілкуванні із сином та встановлення способу його виховання, між обома справами існує тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в справі про усунення перешкод у спілкуванні та визначення способу участі батька у вихованні сина, будуть мати преюдиційне значення для справи про позбавлення батьківських прав.

За позицією ОСОБА_2 , у разі задоволення його позову він зможе брати участь у вихованні сина, що фактично спростує твердження ОСОБА_1 про свідоме його ухилення від участі у вихованні дитини та підтвердить наявність перешкод у спілкуванні з боку матері.

Наголошує, що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, тому позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2024 року клопотання задоволено.

Зупинено провадження в даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №462/5407/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа відділ служби у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні та встановлення способу участі батька у вихованні дитини, яка перебуває на розгляді Залізничного районного суду м. Львова.

Ухвалу суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить її скасувати та відмовити відповідачу ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали.

Звертає увагу, що відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зазначає, що 12.12.2023 року відкрито провадження у даній справі, в межах підготовчого провадження судом витребувано в органу опіки та піклування висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, на стадії розгляду справи були допитані свідки, а 09.09.2024 року був допитаний малолітній син, який повідомив, що він жодного разу не бачив свого рідного батька, не спілкувався з ним.

Вважає, що поданий відповідачем позов у справі №462/5407/24 є штучно створений з метою затягування розгляду справи про позбавлення батьківських прав, з метою уникнення відповідача від мобілізації в ЗСУ, як багатодітного батька.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо доцільності зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 04.02.2025 року, є дата складення повного судового рішення 14.02.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

В цьому пункті також зазначено, що суд не може посилатись на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» (п.33), така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції виходив із того, що об`єктивно неможливо вирішити дану справу до вирішення цивільної справи, яка перебуває на розгляді Залізничного районного суду м. Львова №462/5407/24, предметом доказування у якій є чинення ОСОБА_1 перешкод ОСОБА_2 у спілкуванні з дитиною.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується і вважає, що суд в достатній мірі не обґрунтував існування об`єктивної неможливості розгляду даної справи до вирішення цивільної справи №462/5407/24, оскільки зібрані докази у даній справі про позбавлення відповідача батьківських прав дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, в тому числі й щодо встановлення факту існування перешкод для батька у вихованні малолітнього сина.

Відтак, вирішення даної справи жодним чином не залежить від вирішення справи №462/5407/24.

Згідно з п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції при вирішенні даного питання порушив норми процесуального закону, дійшов своїх висновків без належного обґрунтування підстав для зупинення провадження, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, ураховуючи наведене вище положення п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, апеляційний суд не наділений повноваженнями вирішувати по суті клопотання сторони відповідача про зупинення провадження у справі, тому в цій частині вимога апеляційної скарги є безпідставною і задоволенню не підлягає, відтак, апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.4, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 09 вересня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. Повний текст постанови складений 14 лютого 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич