Справа № 137/1723/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2025 р.

Літинський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судового засідання Голота О.В.

розглянувши у судовому засіданні в селищі Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .

Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно до складу якого входить земельна ділянка, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Дана земельна ділянка була передана спадкодавцю рішенням №47 Виконкому Дяковецької сільської Ради народних депутатів прийнятим 18.11.1993 року.

Позивач виготовила технічну документацію на вказану земельну ділянку, яку було поділено на дві частини та було присвоєно кадастрові номери, а саме:

- кадастровий номер :03:002:0418, площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

- кадастровий номер :03:002:0419, площею 0,1700 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач звернулася до нотаріуса для оформлення земельної ділянки належним чином, проте її було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів.

Тому позивач змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою та просить визнати за нею право власності на вказані земельні ділянки.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Данилюк П.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві і просить їх задовольнити.

Представник відповідача Літинської селищної ради Вінницької області в судове засідання не з`явився, надали суду листа про розгляд справи без участі представника. Проти заявлених позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Так, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.5) 09.06.1970 позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть (а.с.6) ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницького райорну Вінницької області за №164 від 15.04.2024 (а.с.7) ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на день смерті був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 . Разом із спадкодавцем на день смерті були зареєстровані дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки Літинської селищної ради Вінницької області за №333 від 30.09.2024 (а.с.8) згідно записів погосподарської книги №3 за 2001-2005 рік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 являвся власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення №47 виконкому Дяковецької сліьської Ради народних депутатів від 18.11.1993 року (а.с.9) ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,42 га, яка знаходиться в межах АДРЕСА_1 0,42 га.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.10-15) внесено відомості про земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0418, площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , нормативна грошова оцінка якої становить 63250,00 грн. (а.с.16).

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.17-22) внесено відомості про земельну ділянку кадастровий номер :03:002:0419, площею 0,1700 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , нормативна грошова оцінка якої становить 5757,00 грн. (а.с.23).

Відповідно до листа Літинської державної нотаріальної контори Вінницької області за №1187/01-16 від 04.12.2024 (а.с.22) згідно даних алфавітних книг обліку спадкових справ, наявних в Літинській державній нотаріальній конторі Вінницької області, з 2004 року по 2024 рік та відповіді з Державного нотаріального архіву Вінницької області від 01.05.2024 року №952/01-18 спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 не заводилась.

Згідно зі ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача переходить право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторін, суд вважає, що в зв`язку з відсутністю необхідних документів для оформлення спадщини позивач не може зареєструвати за собою право власності, а тому з метою захисту майнових прав ОСОБА_1 позов підлягає до задоволення, оскільки вона є спадкоємицею і має право на оформлення спадщини.

На підставі ст.ст. 328, 1218, 1222, 1225, 1264, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 48, 76,81, 206, 259, 263-268 ЦПК України, Постановою пленуму Верховного суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером :03:002:0418, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на земельну ділянку площею 0,1700 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :03:002:0419, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30 днів з дняпроголошеннярішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.