Справа № 405/542/25
УХВАЛА

"12" лютого 2025 р. суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда Волоткевич А.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання протиправним та скасування виконавчого напису нотаріуса та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача в якому просить суд:

1.Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору згідно чинного законодавства України;

2.Визнати протиправним та скасувати виконавчий напис нотаріуса від 03.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем і зареєстрований в реєстрі за №20152, як такий, що вчинений після спливу трьох років і більше.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФАКТОР ГРУП» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 неправомірно стягнуті кошти в сумі 8745,26 (вісім тисяч сімсот сорок п`ять грн. 26 коп.).

Вивчивши позовну заяву в порядку вирішення питання про відкриття провадження у справі вважаю, що вона не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України, з таких підстав.

Позивачем в позовній заяві не зазначено відомості:

-щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

-попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

-підтвердження позивача про те, що ним не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав;

-про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

Крім того, відповідно до ч.2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

В той же час, до заяви надано незавірені ксерокопії документів. Таким чином, додані ксерокопії документів не є письмовим доказом в розумінні ст. 95 ЦПК України.

Стосовно клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору суд зазначає таке.

Згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви позивачем такого доказу долучено не було. Однак, разом з позовною заявою позивачем було подано клопотання про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку з тим, що він звільнений від сплати судового збору за подання позову відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до п. 17) ч. 1 ст. 1 Закону послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

В рішенні Конституційного Суду України N 12-рп/2013від 28 листопада 2013 року, яке є остаточним та обов`язковим до виконання на території України, також зазначено, що перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання позову, визначено устатті 5 Закону України "Про судовий збір" і цей перелік є вичерпним.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України N 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" (з наступними змінами), при пред`явленні позову про визнання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави таким, що не підлягає виконанню, а також позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред`явленні позову споживачем.

Позивачем оскаржується виконавчий напис нотаріуса про стягнення заборгованості, яка виникла за договором кредиту.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII (з наступними змінами), споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. При цьому Законом України N 1734-УІІІ від 15.11.2016 виключений п. 23 зазначеної статті, який визначав термін споживчого кредиту.

Вчинення виконавчого напису нотаріусом - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум. При цьому нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх та не вирішує по суті питань права, а лише підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів регулюється Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій.

Отже, норми Закону України "Про захист прав споживачів " не поширюється на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

У спірних правовідносинах позивачем оскаржується виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом про звернення стягнення заборгованості, яка виникла за договором, а не звернення стягнення на предмет іпотеки/застави.

Таким чином, у даному випадку, позивач не може керуватися ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, в зв`язку з чим позивачем не було сплачено судовий збір.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України "Про захист прав споживачів", є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Закон України "Про захист прав споживачів" регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Предметом спору у позовній заяві є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до пунктів 3, 18 ч. 1ст. 1 Закону N 1023-XII "Про захист прав споживачів", виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Тобто Закон N 1023-XII регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином-підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Суди не вправі керуватися законодавством про захист прав споживачів при вирішенні спорів, що випливають з відносин між фізичними особами, які вступають у договірні відносини між собою з метою задоволення особистих потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності. Тобто, на відносини, де виробником і продавцем товарів, виконавцем робіт і надавачем послуг є громадянин, що не є підприємцем дія ЗУ "Про захист прав споживачів" не поширюється.

Позивач зазначив, що згідно ч. 3ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" він звільнений від сплати судового збору, як споживач фінансових послуг.

Проте, у Постанові Верховного Суду від 26.02.2020 у справі N 643/2870/18 (провадження N 61-4126св19) зазначено, що "позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Враховуючи, що позовна вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин, а не фінансових послуг, положення частини третьої статті 22Закону України "Про захист прав споживачів" не підлягає застосуванню, а тому посилання позивача на ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", відповідно до якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, є безпідставними. Оспорюваний позивачем виконавчий напис вчинений на виконання договору кредиту який не є споживчим договором в розумінні п. 7 ч. 1 Закону України "Про захист прав споживачів".

При цьому, відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового

За таких обставин, суд дійшов висновку, про відсутність правових підстав, зазначених у ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", які б слугували підставами, для звільнення позивача від сплати судового збору.

Враховуючи вищенаведене, позивачу необхідно подати до суду документи, що підтверджують сплату судового збору, розмір якого становить в даному випадку за одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру - 2 422,40 грн, відповідно до ст.4 ЗУ "Про судовий збір".

За правилами ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.175, 185, 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання протиправним та скасування виконавчого напису нотаріуса та стягнення коштів, - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю п`ять днів з дня отримання позивачем копії даної ухвали.

Протягом вказаного строку до суду має бути надано відомості про усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, а саме:

-щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

-попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

-підтвердження позивача про те, що ним не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав;

-про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін;

-нелажним чином завірені додатки до позовної заяви;

-докази сплати судового збору в установленому законодавством порядку та розмірі, що становить по даній справі 2 422,40грн.

У разі невиконання вказаних вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда А. В. Волоткевич