Справа № 465/6410/23
Провадження 2/465/698/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07.02.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі судового засідання Козьмук Д.Б.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, в особі свого представника, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, в якому просила суд стягнути з відповідачки на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 452775,61 грн., та моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн., а також просила суд покласти на відповідачку судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.08.2021 року ОСОБА_2 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 194 КК України, а саме перебуваючи у належній ОСОБА_4 квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 підпалила один із журналів, що знаходився у вказаній квартирі та кинула його у шафу, внаслідок чого сталося загоряння. Протиправними діями ОСОБА_2 було спричинено матеріальну шкоду у вигляді знищення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також сусідніх квартир за АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

Внаслідок вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення було відкрито кримінальне провадження і внесено його до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205. В межах кримінального провадження 16.09.2021 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України. Потерпілими від вчиненого злочину визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвалою Галицького районного суду у справі №461/9531/21 від 01.02.2022 року встановлено, що у кримінальному провадженні №0000205 виконані усі необхідні слідчі дії та зібрані достатні докази, які вказують на те, що інкриміноване ОСОБА_2 суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.194 КК України вчинено ОСОБА_2 .

Зазначена ухвала суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Таким чином, зважаючи на те, що судом встановлено, що протиправні дії передбачені ч. 2 ст. 194 КК України, а саме підпал належної ОСОБА_4 квартири за адресою АДРЕСА_1 , що призвело до завдання шкоди ОСОБА_4 вчинені саме ОСОБА_2 не підлягають доказуванню.

Поряд із цим, Галицьким районним судом м. Львова встановлено, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №153 від 10.11.2021 року підозрювана ОСОБА_2 на момент вчинення інкримінованих їй дій не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Зважаючи на те, що в момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, до зазначених правовідносин слід застосувати ст. 1186 ЦК України.

Зважаючи на особу потерпілої, завдавача шкоди та її розмір, у дійсних правовідносинах є всі підстави для постановлення рішення про відшкодування шкоди в повному обсязі з огляду на наступне.

Потерпілою від кримінального правопорушення є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто є особою пенсійного віку. Єдиним доходом потерпілої є пенсія у розмірі 3425,00 грн. Належна потерпілій квартира, яка згоріла внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 є місцем постійного проживання позивача.

Окрім цього, в силу віку та стану здоров?я позивач потребує лікування та не має можливості працювати, щоб отримувати додатковий дохід. Позивач незаміжня, проживає і піклується про себе самостійно.

Як вбачається з Висновку про наявні ушкодження після пожежі в квартирі АДРЕСА_4 , а також в квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , виконаного на замовлення ОСОБА_4 . Приватним підприємством «Архітек» (кваліфікаційний сертифікат виконавця АЕ №003003 від 12.12.2013р.) вартість відновлювального ремонту у квартирі АДРЕСА_4 (без врахування пошкодженої пожежею побутової техніки, меблів та особистих речей) становить 452 775,61 грн. Зважаючи на доходи, стан здоров?я та майновий стан потерпілої такі витрати значно перевищують її реальні доходи та роблять їх покриття практично неможливим. Сума, визначена висновком експерта, не покриває усіх збитків, завданих діями ОСОБА_2 , а лише становить вартість відновлюваного ремонту для приведення квартири у придатне для використання становище.

Зважаючи на викладене, сторона позивача вважає, що при визначенні розміру матеріальної шкоди слід брати до уваги Висновок про наявні ушкодження після пожежі в квартирі АДРЕСА_4 , а також в квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , виконаного Приватним підприємством «Архітек».

ОСОБА_2 , завдавач шкоди, є 1977 року народження. Має вищу філологічну освіту і протягом тривалого часу до поміщення її на примусове лікування працювала перекладачем, а також асистентом в університеті «Львівська політехніка».

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.02.2023р. у справі № 461/9531/21 щодо ОСОБА_2 було змінено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_2 не позбавлена можливості працювати за спеціальністю та отримувати повноцінний дохід.

Окрім того, з цієї ж ухвали вбачаються пояснення ОСОБА_2 , підтверджені її лікуючим лікарем, згідно з яких ОСОБА_2 планує робити ремонт в квартирі, де буде проживати з батьком, в цілому допомагати йому по господарству, пильнувати за його здоров?ям; її мислення послідовне, настрій рівний; інтелект на високому рівні, вільно володіє англійською мовою.

Зазначене вчергове свідчить як про матеріальний достаток (плани робити ремонт), так і про здатність ОСОБА_2 жити повноцінним життям працездатної особи.

Про наміри та можливість відшкодувати завдану потерпілій шкоду свідчить також власноручно написана ОСОБА_2 заява від 05.03.2023р., де вона зазначає: «Я, ОСОБА_2 ... хочу відшкодувати шкоду, нанесену мною внаслідок підпалу квартири по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ».

Окрім того, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта від 17.08.2023р. № 343266253 вбачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить частина квартири АДРЕСА_5 , а також квартира АДРЕСА_6 в цілому.

Зазначені факти в сукупності дають можливість дійти висновку, що матеріальний стан ОСОБА_4 є недостатнім для відновлення її порушеного права і позбавляє її права на житло, натомість матеріальний стан ОСОБА_2 дає можливість відшкодувати збитки, завдані її неправомірними діями.

Також, позивачка внаслідок неправомірних дій відповідачки зазнала глибоких душевних страждань. Протягом тривалого часу вона була позбавлена можливості жити за місцем свого постійного проживання, втратила практично весь свій одяг та особисті речі, побутову техніку, меблі, була вимушена організовувати своє життя практично наново. Такі раптові зміни у житті призвели до погіршення самопочуття, перепадів настрою, систематичного підвищення артеріального тиску. Станом на сьогодні позивач не відновила як своїх порушених прав та майна зважаючи на недостатність коштів для цього, так і емоційного здоров?я, що призвело до погіршення її стосунків з оточуючими. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 20000,00 грн.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч.1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання.

03.11.2023 року до суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання посилалась на наступні обставини.

Так, згідно ухвали Галицького районного суду м. Львова від 01.02.2022 року (справа №461/9531/21) ухвалено «застосувати до ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КПК України у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом».

25.10.2021 року відповідачку взято на облік 5-м судово-психіатричним відділенням КНП ЛОР ЛОКПЛ.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №153 від 10.11.2021 року встановлено, що Відповідач на момент вчинення інкримінованих Відповідачу дій страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, про що було відомо позивачу, оскільки в висновку судово-психіатричної експертизи вказане свідчення свідка ОСОБА_5 , сестри позивачки, в якому вона зазначає про неодноразове лікування відповідачки в КЗ ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня.

Будучи близькими родичками та сусідами, позивачка мала уявлення про психічний стан відповідачки, яка згідно довідки ЛОКПНД №2553 від 13.09.2021 року на обліку і лікуванні з 23.02.2021 року по час проведення експертизи з приводу психоневрологічного захворювання.

Отже, на відповідачку не може бути покладено відповідальності з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з психічними хворобами, підтвердженими на момент події та відомими позивачу.

Відповідач перебуває на амбулаторному лікуванні і майже усі кошти витрачає на медикаменти. Батько відповідачки ОСОБА_6 не може їй допомагати, оскільки він є пенсіонером без додаткового джерела доходів.

Так, матеріальне становище відповідачки не дозволяє компенсувати суму яку просить позивачка.

Звертає увагу суду, що позивачка постійно перетинає кордон України, оскільки там живе її чоловік, відповідно має кошти на такі подорожі. Окрім того, вважає, що позивачка окрім пенсії у розмірі 3425,00 грн. має ще й інше майно.

В матеріалах кримінального провадження внесеного до ЄРДР 22.08.2021 року №0000205 перебувають матеріали, а саме акт обстеження інженера проектувальника ОСОБА_7 , згідно якого сума завданих матеріальних збитків становить 171 000,00 грн., що значно менше тої суми, яку встановило на замовлення ОСОБА_4 ПП «Архітек». Вважає, що обстеження необґрунтоване, оскільки воно має проводитися незалежним експертом для встановлення реальної суми завданих збитків.

Будучи обізнаними щодо стану здоров`я відповідачки, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під тиском змусили ОСОБА_2 підписати заяву про відшкодування нанесеної шкоди внаслідок підпалу квартири від 05.03.2023 року, хоча відповідачка має психічні вади і не могла усвідомлювати свої дії.

Щодо моральної шкоди, відповідачка зазначає, що стан здоров`я погіршився у позивача внаслідок похилого віку.

Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

04.12.2023 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому остання посилається на наступні обставини.

Так, зокрема, зазначає, що відповідачка є одноосібною власницею квартири АДРЕСА_7 та частини квартири АДРЕСА_5 .

Відповідачка, має вищу філологічну освіту і протягом тривалого часу до поміщення її на примусове лікування працювала перекладачем, а також асистентом в університеті «Львівська політехніка».

Також ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.02.2023 року у справі №461/9531/21 щодо ОСОБА_2 було змінено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_2 не позбавлена можливості працювати за спеціальністю та отримувати повноцінний дохід.

Крім того посилання відповідачки, що нею витрачаються значні кошти на лікування не відповідає дійсності, оскільки, як відомо позивачу, відповідачка лікується у медичному закладі, який має угоду з НСЗУ і отримує всі ліки безкоштовно. Також відповідачка регулярно отримує допомогу від громадянина Швейцарії ОСОБА_8 шляхом отримання переказів через платіжну систему ОСОБА_9 .

Сторона позивача вважає, що слід брати до уваги висновок про наявні ушкодження після пожежі в квартирі АДРЕСА_4 , а також в квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , виконаного Приватним підприємством «Архітек».

Також не відповідає дійсності, що позивачка разом з ОСОБА_5 змусили ОСОБА_2 підписати заяву про відшкодування нанесеної шкоди, оскільки така заява підписана відповідачкою особисто.

09.02.2024 року через канцелярію суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких вона зазначає, зокрема, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №153 від 10.11.2021 року, встановлено, що підозрювана ОСОБА_2 на момент вчинення інкримінованих їй дій, страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_2 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, депресивний тип, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Відповідач працювала в університеті «Львівська політехніка» не асистентом, а інженером на кафедрі містобудування всього пів року з 15.12.2020 по 15.07.2021 за строковою угодою і отримувала 4325 грн., що є нижче мінімальної зарплати.

04.03.2024 року на електрону пошту суду від представника позивачки надійшли письмові пояснення, в яких, зокрема, вона зазначає, що відповідачка надає недостовірні відомості щодо майна позивачка, оскільки остання є власницею частини земельної ділянки та житлового будинку у м. Стрию, та житлова площа будинку становить 37,03 кв.м. Загальна вартість нерухомого майна становить 26246,00 грн. і така інформація ніяк не може слугувати доказом матеріальної забезпеченості позивачки.

Також зазначає, що під час пожежі було знищено не тільки нерухоме майно, а й побутові речі, меблі, побутова техніка, сталеві інженерні та сантехнічні прилади.

12.04.2024 суд без виходу до нарадчої кімнати , на місці постановив у задоволенні клопотання відповідача щодо витребування доказів відмовити, а клопотання щодо допиту свідка задовольнити.

Ухвалою суду від 12.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу дод судового розгляду по суті.

В судове засідання позивачка не з`явилась, представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити, посилалась на обставини які викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Відповідачка в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі, та просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилалась на обставини які викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Представник відповідачки в судовому засіданні, також, заперечувала проти позовних вимог, та просила суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та представника відповідачки, відповідачки, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, наявні в справі докази у їх сукупності і кожен доказ окремо дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, позивачці ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 22.12.2005 року. (а.с.11)

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01.02.2022 року (справа №461/9531/21) застосовано до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Львова, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_9 та яка проживає за адресою: АДРЕСА_10 , примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом. (а.с.12-13)

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 15.02.2023 року (справа №461/9531/21) заяву заступника генерального директора Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня Маланчука А.З. та лікаря-психіатра ОСОБА_10 на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку задоволено.

Змінено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. (а.с.62-63)

З ЄДРСР вбачається, що ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16.02.2024року (справа №463/11171/23) заяву лікаря-психіатра дільничого Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» ОСОБА_11 задоволено.

Припинено застосування відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вчинила суспільно-небезпечне діяння, примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Відповідно до висновку про наявні ушкодження після пожежі в квартирі АДРЕСА_4 , а також в квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 на АДРЕСА_11 від 30.11.2021 року стан приміщень квартир АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 після пожежі незадовільний. Після гасіння пожежі в квартирі, необхідно провести комплекс робіт, спрямованих на усунення руйнівних наслідків неконтрольованого горіння. Важливу роль в ліквідації слідів пожежі має планування дій та дотримання технологій з очищення поверхонь від гару та кіптяви. Буде потрібний ремонт і обробка стін в під`їзді від кіптяви, для видалення запаху гару, мийка сходових клітин. Процес починається з прибирання залишків пошкоджених вогнем речей, меблів, побутової техніки та інших предметів у житлі. Наступний етап при проведенні таких робіт це видалення продуктів горіння зі стін, стелі та підлоги, а також пошкоджених оздоблювальних матеріалів. Також підлягають демонтажу сталеві інженерні та сантехнічні прилади, які при тривалому впливі відкритого полум`я приходять в непридатність. На завершальному етапі підготовчих робіт проводиться обстеження стін, перегородок та інших конструкцій на предмет їх пошкодження полум`ям. Надалі ремонт в квартирі після пожежі виконується за стандартною схемою, обраної замовником: процес відновлення квартири необхідно починати з оцінки завданих збитків викликаного вогнем і димом. Вартість відновлюваних ремонтних робіт, які необхідно провести для ліквідування ушкоджень в приміщеннях житлових квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 та АДРЕСА_12 , які виникли внаслідок пожежі може становити 602233,33 грн. (а.с.18-61)

З копії заяви, яка написана ОСОБА_2 05.03.2023 року вбачається, що остання хоче відшкодувати шкоду , нанесену нею внаслідок підпалу квартири по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Заява написана нею власноручно. (а.с.64)

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкт від 17.08.2023 року ОСОБА_2 є власником частини квартири за адресою АДРЕСА_5 , загальна площа квартири 39,3 кв.м., а також ОСОБА_2 є власником квартири за адресою АДРЕСА_9 . (а.с.65)

З листа ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 17.11.2021 року, зокрема, вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21.08.2021 року приблизно о 12 год. 30 хв. ОСОБА_2 перебуваючи в квартирі своєї тітки ОСОБА_4 , що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел на пошкодження майна, яке являються для ОСОБА_2 чужим тобто належать на праві власності ОСОБА_4 і на це ОСОБА_12 не має ні дійсного, ні передбачу вального права, шляхом підпалу, що тягне за собою суспільно-небезпечні наслідки, підпалила один із журналів, які знаходились в вищевказаній квартирі та кинула його у шафу, яка знаходилась при вході в квартиру, внаслідок вчинення ОСОБА_2 дій було знищено: речі домашнього вжитку (меблі, міжкімнатні двері) на площі 9 м. кв., стелю на площені 10 м. кв. пошкоджено стіни та стелю на 35 м. кв., 6 пластикових вікон. Вказані дії призвели до повної непридатності майна, що унеможливлює їх використання за призначенням і призвело до втрати споживчих властивостей, при цьому втрачені майном властивості не можуть бути відновлені. В матеріалах кримінального провадження перебувають матеріали якими підтверджується сума завданих збитків, а саме акт обстеження інженера проектувальника ОСОБА_7 , згідно якого сума завданих матеріальних збитків становить 171 000 грн. (а.с.97-98)

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що сторін по справі він знає, позивачка є сестрою його покійної дружини, а відповідачка є його донькою. Донька була хвора, але позивачі знаючи це та не маючи на це жодних підстав хочуть стягнути з неї крупну суму. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взяли відповідачку на своє піклування. В січні місяці 2021 року позивачка забрала ОСОБА_13 з лікарні, яка знаходиться на вул. Кульпарківській м. Львів знаючи, що остання хвора і думали, що вона одужала, оскільки її відпустила лікарня. Відповідачка не працює бо є інвалідом ІІ групи, та їй рекомендована легка домашня праця.

26.11.2024 року на адресу директором ПП «Архі Тех» направлено лист, в якому вона зазначила, що її викликано в судове засідання, про те не має змоги з`явитися, та повідомила, що вона повністю підтримує висновок про наявні ушкодження після пожежі в квартирах АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_3 , затверджений 30.11.2021, включаючи додаток договірну ціну на будівництво Капітальний ремонт квартир по АДРЕСА_11 (після пожежі) у м. Львові. Більше додати нічого не може. Також повідомила, що вона обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст.. 106 ЦПК України та 384-385 КК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Саме такий правовий висновок викладено в постанові ВСУ від 03.12.2014 року в справі № 6-183цс14.

Відповідно до ч.1 ст. 1186 ЦК України, шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. Якщо фізична особа, яка завдала шкоди, сама довела себе до стану, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в результаті вживання нею спиртних напоїв, наркотичних засобів, токсичних речовин тощо, шкода, завдана нею, відшкодовується на загальних підставах .

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді в порядку цивільного судочинства позову, що випливає з кримінальної справи, суд згідно з роз`ясненням, даним у п.3 постанови N 11 Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 року "Про судове рішення", визначає суми, що підлягають стягненню на відшкодування шкоди, з урахуванням доказів, як наявних у кримінальній справі, так і додатково представлених сторонами і зібраних з ініціативи суду.

Враховуючи викладені вище обставини справи, суд вважає, що позов ОСОБА_4 в частині відшкодування їй матеріальної шкоди підлягає задоволенню частково і з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_4 слід стягнути 355083,56 грн., оскільки як вбачається з висновку від 30.11.2021 року, а саме у розділі 2 квартира АДРЕСА_4 вказано, що матеріальні витрати складають 191881,03 грн., та у розділі №3 коридор кв. АДРЕСА_4 матеріальні витрати складають 41259,80 грн., розділ №6 підлоги кв. АДРЕСА_4 матеріальні витрати складають 32712,96 грн., розділ №7 двері кв. АДРЕСА_4 матеріальні витрати складають 52435,18 грн., розділ 9 кв. №5 матеріальні витрати складають 36794,59 грн., а у загальному розмірі 355083,56 грн.

Разом з тим позивачка просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 452775,61 грн., проте суд не може погодитися з таким розміром матеріальної шкоди, оскільки у висновку від 30.11.2021 року, а саме у розділах 1, 8, 10 чітко не можливо встановити розмір шкоди який було заподіяно саме майну позивача, тобто квартирі АДРЕСА_8 .

Крім того, до ОСОБА_2 на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 16.04.2024 року припинено застосування відносно неї, що вчинила суспільно-небезпечне діяння, примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, а отже остання не позбавлена можливості працювати та отримувати дохід.

Щодо пояснень відповідачки, що нею було складено заяву від 05.03.2023 року про відшкодування шкоди позивачці суд оцінює критично, оскільки доказів того, що заяву було написано під примусом матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що відповідачка витрачає значні кошти на своє лікування.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.2 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є доказами, на підстав яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи викладене, та з урахуванням матеріального становища потерпілої та особи, яка завдала шкоди, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_4 матеріальної шкоди у розмірі 355 083,56 грн.

Щодо стягнення з відповідачки моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. суд зазначає наступне.

Приписами ст. 23 ЦК України встановлено, що Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. 3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14 (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що внаслідок вчинення злочину позивачу були спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає за можливе в цій частині позову задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 20000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, вказана сума, на думку суду, є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди.

Щодо судового збору, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка на підставі п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за вимогу щодо стягнення матеріальної шкоди, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3550 гривень 83 копійки.

За вимогу щодо відшкодування моральної шкоди позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн., проте відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки моральна шкода виражена у грошовому вимірі, то відповідно є вимогою майнового характеру, та розмір судового збору складає 1073,60 грн., а тому суд вважає стягнути з відповідачки судовий збір за вимогу щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 1073,60 грн., та повернути позивачці надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1610,40 грн.

З довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12ААВ №616590 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мала ІІ групу інвалідності (загальне захворювання), інвалідність встановлена на строк до листопада 2024 року. Дата чергового переогляду 25.10.2024.

Також з пенсійного посвідчення ОСОБА_2 (серія НОМЕР_2 ) вбачається, що вона має пенсію по інвалідності, 2 гр., загальне захворювання, проте термін дії посвідчення: 31.10.2024.

Отже, відомостей, що станом на день ухвалення рішення відповідач має групу інвалідності, як підставу звільнення її від стягнення судового збору, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 355083 (триста п`ядесят п`ять тисяч вісімдесят три) гривні 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Повернути ОСОБА_4 надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) гривень 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3550 (три тисячі п`ятсот п`ядесят п`ять) гривень 83 копійки.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_13 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_14 .

Повний текст рішення складено 17.02.2025.

Суддя Мартьянова С.М.