Номер провадження 2-з/754/22/25
Справа № 754/1137/25
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2025 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Деснянського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 263600,00 грн боргу, інфляційні втрати у розмірі 118713,71 грн та 50% річних від простроченої суми, що становлять 387094,79 грн, а також судові витрати.

18 лютого 2025 року від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд:

1. Накласти арешт на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_1 , виданий 25.11.2004, видавник: відділ приватизації державного житлового фонду Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації;

2. Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо об`єкту нерухомого майна: 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право власності, серія та номер НОМЕР_1 , виданий 25.11.2004, видавник: відділ приватизації державного житлового фонду Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, в тому числі у будь-який спосіб відчужувати, передавати в оренду, управління, лізинг, інші види оплатного чи безоплатного користування іншим особам, видавати довіреності щодо зазначеного майна, укладати інші види договорів, в т.ч. попередніх договорів з будь-якими іншими особами чи організаціями;

3. Накласти арешт на транспортний засіб (автомобіль) марки RENAULT, моделі MASTER, тип фургон малотонажний оперативний, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 ;

4. Заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо транспортного засобу (автомобіля) марки RENAULT, моделі MASTER, тип фургон малотонажний оперативний, білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , в тому числі у будь-який спосіб відчужувати, передавати в оренду, управління, лізинг, інші види оплатного чи безоплатного користування іншим особам, видавати довіреності щодо зазначеного майна, укладати інші види договорів, в т.ч. попередніх договорів з будь-якими іншими особами чи організаціями.

Вимоги заяви мотивовані тим, що 04.11.2021 між сторонами було укладено договір позики грошових коштів в розмірі 263 600,00 грн, що на день укладання договору становило 10000 доларів США. Договір позики посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2250.

Станом на дату подання цієї заяви та позову відповідач заборгованість не повернув.

Позивач вказує, що на підставі п. 3 договору позики та відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 118713,71 грн та 50% річних від простроченої суми 387094,79 грн.

Позивач зазначає, що відповідач вже більше двох з половиною років не вживає заходів, щоб виконати свої зобов`язання, не намагається контактувати задля вирішення порушеного питання.

Позивачу стало відомо, що відповідач є власником 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, у власності відповідача перебуває транспортний засіб (автомобіль) марки RENAULT моделі MASTER тип фургон малотонажний оперативний білого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 (приблизна вартість 293900,90 грн). Відповідач був власником транспортного засобу (автомобіль) марки NISSAN моделі QASHQAI, тип легковий універсал білого кольору, номер шаci НОМЕР_8, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який відчужив.

Позивач вважає, що відповідач з урахуванням наявності судового позову може розпорядитися майном, що знаходиться в нього на праві власності та відчужити його на користь інших осіб, для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. Предметом позову є стягнення з відповідача досить великої суми коштів за договором позики, що само по собі, за твердженням позивача, свідчить про наявність труднощів при виконанні можливого рішення суду про задоволення позову. Позивач стверджує, що застосування такого заходу забезпечення позову унеможливить подальшу зміну власника вищезазначеного майна до закінчення розгляду справи, що відповідає меті забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1); забороною вчиняти певні дії (п. 2).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлене на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення позивачу коштів на підставі договору позики від 04.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою С.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 2250 в сумі 263600,00 грн.

Тому, накладення арешту на належний відповідачу транспортний засіб RENAULT, моделі MASTER, р.н. НОМЕР_3 , середньоринковою вартістю 293900,90 грн за даними з сайту Міністерства економіки України, буде відповідати меті забезпечення позову, не порушуючи прав відповідача, а також усуне ризики ускладнення ефективного захисту та поновлення порушених інтересів позивача.

При цьому, позивач не довів необхідності забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії щодо вказаного транспортного засобу.

Також суд зауважє, що не може на даній стадії переконатися у тому, що між сторонами дійсно виник спір в частині стягнення інфляційних втрат та 50 % річних за неправомірне користування грошовими коштами, та існує необхідність забезпечення позову у цій частині, оскільки відповідно до п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у період дії в Україні, зокрема, воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

Тому, підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборон на 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 немає.

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 61-11274св18.

У матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують обставини, за наявності яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення.

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 154 ЦПК України відповідач не позбавлений права звернутись з клопотанням про вжиття заходів зустрічного забезпечення та надати докази, які на його думку підтверджують наявність обставин для такого забезпечення.

Керуючись ст. 149-154, 157 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Накласти арешт на транспортний засіб (автомобіль) марки RENAULT, моделі MASTER, тип фургон малотонажний оперативний, білого кольору, номер шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_2 .

3. В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

4. Ухвала підлягає негайному виконанню.

5. Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

6. Належним чином засвідчену копію ухвали суду направити до Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до виконання.

7. Копію ухвали направити учасникам справи.

8. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач (позивач): ОСОБА_1 , PHOKПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Боржник (відповідач): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана Гринчак