МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"07" лютого 2025 р. Справа № 370/3658/24

Провадження № 2/370/1488/24

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Сініциної О.С., розглянувши у приміщенні суду в смт Макарів Київської області клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів,

у с т а н о в и л а:

В провадження Макарівського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд ухвалою від 03 січня 2024 року відкрив провадження у справі, розгляд якої вирішив проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

До суду від представника позивача Крилова С.С. 24 січня 2024 року надійшло клопотання про витребування доказів в Акціонерного товариства «Універсал банк», а саме:

- письмовий доказ у виді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростував факт випуску банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) або на ім`я іншої особи (із зазначенням ПІБ та РНКОПП такої особи);

- письмовий доказ у виді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 28 жовтня 2021 року по 30 жовтня 2021 року.

Від представника, відповідача ОСОБА_3 29 січня 2025 року надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволені клопотання, у зв`язку з пропущенням строку подання.

Зі свого боку, 31 січня 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі щодо поновлення позивачу пропущеного строку у поданні клопотання про витребування доказів.

Дослідивши клопотання позивача про витребування доказів, додаткові пояснення та заперечення представника відповідача, суд дійшов такого висновку.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 84 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Пунктом четвертим 4 другої статті 84 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно із вимогами частини другої, третьої статті 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до частини першої статті 120 Цивільного процесуального кодексу України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Частиною першою статті 126 Цивільного процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх клопотанням.

Тому, у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Згідно із статтею 127 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, позовна заява надійшла до суду через систему «Електронний суд» 19 грудня 2024 року, а клопотання про витребування доказу позивач подав до суду 24 січня 2024 року.

Обґрунтовуючи поважність причин пропущеного строку для подання клопотання про витребування доказів, представник позивача вказав, що така необхідність була зумовлено тим, що відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує факт укладення кредитного договору, укладеного між сторонами та заперечує факт отримання коштів у кредит. Однак, суд звертає увагу, що такі причини не можуть бути визнані поважними та не підтверджують неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від позивача.

Відповідно до частини четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі викладеного та керуючись статтями 84, 260, 261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника позивача Крилова Сергія Сергійовича про витребування доказів у цивільній справі за Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Сініцина О.С.