Справа № 536/500/25
Провадження № 6/536/15/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Баранської Ж.О., за участю секретаря судових засідань Бегми С.А., розглянувши в м.Кременчуці у порядку письмового провадження справу за поданням старшого державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Дмитра Савченка про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Савченко Д. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відносно ОСОБА_1 до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України подання розглядається судом без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Ініціатор подання - старший державний виконавець Савченко Д. подав до суду клопотання, де просить дане подання розглянути без його участі.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з ч. 3ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно із ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч. 1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання таких зобов`язань.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Аналізуючи зазначене, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд дійшов висновку, що державним виконавцем не надано всі необхідні докази, які б свідчили про ухилення боржника від виконання зобов`язання, а також не вбачається наявності обґрунтованого припущення, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню зобов`язання, у зв`язку з чим, подання є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Розглянувши матеріали справи судом встановлено, що в провадженні старшого державного виконавця Кременчуцького відділу ДВС у Кременчуцькому районі Савченка Д. перебуває зведене виконавче провадження № 77262126, до складу якого входять наступні виконавчі провадження:

-№ 72856394 з примусового виконання виконавчого листа № 536/518/22, виданого 17 серпня 2023 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 14 397, 01 доларів США;

-№ 70479786 з примусового виконання виконавчого листа № 536/145/22, виданого 02 листопада 2022 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 19 289, 50 доларів США та 500 000 грн.;

-№ 73304877 з примусового виконання виконавчого листа № 536/518/22, виданого Кременчуцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в сумі 4 211, 44 грн.;

-№ 74401369 з примусового виконання постанови серії ЕНА № 1055473, виданої 02 грудня 2023 року УПП в м.Києві про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу в сумі 680 грн.;

-№ 72426992 з примусового виконання постанови серії ЕАС № 6939047, виданої 05 травня 2023 року УПП в м.Києві про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу в сумі 680 грн.;

-№ 75440111 з примусового виконання постанови № 309/1314/24 виданої 26 березня 2024 року Хустським районним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави штрафу в сумі 3 400 грн.

З матеріалів, долучених до подання не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останнього у статусі боржника.

Так, у матеріалах справи відсутні відомості про достовірну обізнаність ОСОБА_1 про наявність зобов`язань за вказаним вище виконавчим провадженням, оскільки згідно матеріалів, що надані державним виконавцем, у них відсутні відомості про отримання боржником копій постанов про відкриття виконавчий проваджень.

Окрім того, державним виконавцем за увесь час перебування в його провадженні зведеного виконавчого провадження, здійснено лише один вихід - 16 жовтня 2023 року до місця проживання боржника, про що складено відповідний акт про відсутність боржника за адресою місця проживання.

За таких обставин, у матеріалах справи взагалі відсутні відомості про умисне ухилення ОСОБА_1 від наявних зобов`язань, оскільки умисність в діях особи в даному випадку, можна констатувати виключно у разі її достовірної обізнаності про сам факт наявності таких зобов`язань.

Щодо посилань державного виконавця на спробу ОСОБА_1 щодо незаконного перетину державного кордону, то такі дії утворюють самостійний склад адміністративного правопорушення, за вчинення якого його було притягнуто Хустським районним судом Закарпатської області до адміністративної відповідальності. І даний факт не підтверджує намір ОСОБА_1 ухилитись від виконання своїх зобов`язань.

Оскільки суд має повноваження щодо обмеження у праві виїзду боржника виключно у випадку його ухилення від виконання зобов`язань, а належних доказів цілеспрямованого ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань на час подання заявником не надано, суд вважає, що подання старшого державного виконавця Савченка Д. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 є необґрунтованим, та таким що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 260, 353, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Кременчуцького відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Дмитра Савченка про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 25 лютого 2025 року.

СуддяЖ. О. Баранська