Дата документу 12.02.2025 Справа № 322/811/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 322/811/21 Головуючий у 1 інстанції: Губанов Р.О.
Провадження № 22-ц/807/202/25 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом в.о. керівника Запорізької окружної прокуратури Соколова М.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна і зустрічним позовом ОСОБА_1 до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області про скасування державної реєстрації і припинення речового права на земельну ділянку,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Романченко Олексій Михайлович, на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року в.о. керівника Запорізької окружної прокуратури Соколов М.О. в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позову зазначив, що у власності ОСОБА_1 згідно з договором дарування №1041 від 24.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Новомиколаївського районного нотаріального округу Запорізької області Моргуновим О.О., перебуває нежитлова будівля, котельня, загальна площа якої становить 128,0 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Для обслуговування зазначеної нежитлової будівлі ОСОБА_1 використовується земельна ділянка кадастровий номер :01:018:0023 площею 0,1066 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , категорія земель: «Землі житлової та громадської забудови», цільове призначення: 03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», дата державної реєстрації земельної ділянки: 19.07.2018, є комунальною власністю Новомиколаївської селищної ради.

Договір оренди вказаної земельної ділянки не укладався, як наслідок земельна ділянка використовується безоплатно.

Новомиколаївською селищною радою за період з 01.03.2019 по 01.08.2021 нараховано до стягнення з ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів у виді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:018:0023, на загальну суму 82722,97 грн.

В даному випадку державний інтерес переважає над приватним інтересом, оскільки ОСОБА_1 фактично використовується вказана земельна ділянка без правовстановлюючих документів, що призводить до ненадходження відповідних платежів до бюджету.

У зв`язку з чим, із захистом інтересів держави в судовому порядку звернувся в.о. керівника прокуратури.

Виходячи з наведеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області, грошові кошти у розмірі 82722,97 грн (вісімдесят дві тисячі двадцять дві гривні 97 коп); стягнути з ОСОБА_1 на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Запорізької окружної прокуратури кошти, витрачені у 2021 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в суді.

Заочним рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2021року позов задоволено.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 26 вересня 2023 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, скасовано заочне рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 21 грудня 2021 року у цій справі і призначено судове засідання.

15 травня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області про скасування державної реєстрації і припинення речового права на земельну ділянку.

В обґрунтування зустрічного позову зазначив, що земельна ділянка, кадастровий номер :01:018:0023, на якій знаходиться належна відповідачу будівля котельня, має цільове призначення «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі». Водночас цільове призначення спірної земельної ділянки не відповідає технічній документації на неї та положенням діючого законодавства України.

Відповідно до п.п.14.1.1291 ПК України будівлі торговельні торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування.

Згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 клас будівлі торгівельні включає: торгові центри, пасажі, універмаги, спеціалізовані магазини та павільйони, зали для ярмарків, аукціонів, виставок, криті ринки, станції технічного обслуговування автомобілів, підприємства та установи громадського харчування (їдальні, кафе, закусочні), приміщення складські та бази підприємств торгівлі й громадського харчування, підприємства побутового обслуговування.

Первісним цільовим призначенням спірної земельної ділянки відповідно розробленого проекту землеустрою було «землі іншої комерційної діяльності», що за Українським класифікатором форм власності на землю (УКФВЗ), затвердженого листом Держкомзему України №14-1-7/1205 від 24.04.1998 мало код «1.11.6».

Рішенням 45 сесії 5 скликання Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області №17 від 09.09.2010 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 площею 0,1066 га по АДРЕСА_1 для обслуговування приміщення котельні.

Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів №548 від 23.07.2010 було затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (КВЦПЗ).

Відповідність кодів цільового призначення земельних ділянок, присвоєних згідно з УКЦВЗ, певним кодам КВЦПЗ врегульовано постановою Кабінету Міністрів України №821 від 28.07.2021.

Оскільки Державну реєстрацію спірної земельної ділянки здійснено 19.07.2018 Новомиколаївська, селищна рада не могла спиратись на вказану постанову Кабінету Міністрів України, тому безпідставно, без наявності відповідної технічної документації здійснила державну реєстрацію спірної земельної ділянки із цільовим призначенням «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі».

Подані для державної реєстрації спірної земельної ділянки документи не відповідали вимогам законодавства оскільки вони містили невірні відомості про цільове призначення земельної ділянки, а сама документація із землеустрою від 2008 року не була виготовлена в електронній формі у формі електронного документа.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та припинити речові права Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області на земельну ділянку площею 0,1066 га, кадастровий номер :01:018:0023, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі».

Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2024 року первісний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області дохід, отриманий від безпідставно набутого майна у сумі 82722,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Запорізької окружної прокуратури кошти, витрачені у 2021 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в суді, у сумі 3405,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника адвоката Романченка О.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що цільове призначення спірної земельної ділянки «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» не відповідає технічній документації на неї, положенням діючого законодавства України та визначено її власником безпідставно, внаслідок чого ставка плати за землю завищена.

Зазначає, що наявний проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки від 23.05.2008 не може вважатись документацією із землеустрою, яка б дозволяла здійснити державну реєстрацію 19.07.2018 саме із цільовим призначенням «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», оскільки відповідно до даного проекту землеустрою цільовим призначенням спірної земельної ділянки є «Обслуговування приміщення котельні». Подані для державної реєстрації спірної земельної ділянки документи не відповідали вимогам законодавства, оскільки вони містили невірні відомості про цільове призначення земельної ділянки, а документація із землеустрою від 2008 року не була виготовлена у формі електронного документа.

Від першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Соколова М.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначає, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення цільового призначення земельної ділянки є безпідставними. Державна реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі здійснена на підставі абз. 3 ч.3 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» за заявою органу місцевого самоврядування у зв`язку з формуванням земельної ділянки комунальної форми власності. Також проект землеустрою, на підставі якого проведено державну реєстрацію земельної ділянки, містить дані про мету її використання: «під обслуговування приміщення котельні», що не є тотожним з поняттям «цільове призначення земельної ділянки».

Код цільового призначення земельної ділянки «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» визначено на підставі «Класифікації видів цільового призначення земель» станом на 2018 рік, Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 за № 1011/18306, яким було затверджено, а саме секції В 03 розділу ІІ «Класифікація видів цільового призначення земель». Тобто, код цільового призначення земельної ділянки було визначено на підставі діючого на той час нормативно-правового акта у передбаченому законом порядку.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи апелянт і його представник адвокат Романченко О.М. повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності відповідача і його представника.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи прокурора Токмакова О.І., який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, виходив з того, що ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту, та задовольняючи первісний позов, виходив з того, що відповідач, не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору оренди, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 28.08.2008 року № 1550 територіальна громада Новомиколаївської селищної ради в особі Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області (Продавець) передала у власність ОСОБА_3 (Покупець) нежитлову будівлю, котельню (реєстраційний № 16087117), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розташована на земельній ділянці площею 1009,03 кв.м. (т.2 а.с. 41-42).

Рішенням Новомиколаївської селищної ради Новомиколаївського району Запорізької області від 20.09.2007 №08 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки за рахунок земель житлової та громадської забудови смт. Новомиколаївка для передачі в оренду терміном на 5 років, зокрема ОСОБА_3 на земельну ділянку в розмірі 0,11 га по АДРЕСА_2 для обслуговування котельні, власником якої на той час була ОСОБА_3 (т.2 а.с.22).

На підставі вказаного рішення за замовленням ОСОБА_3 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 1066 га. Цільове використання землі та код УКЦВЗ вказаної земельної ділянки - 1.11.6 землі іншої комерційної діяльності (т.2 а.с. 12-45).

Новомиколаївською селищною радою Новомиколаївського району Запорізької області прийнято рішення від 09.09.2010 №17, яким окрім іншого затверджено проект щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,1066 га по АДРЕСА_1 для обслуговування приміщення котельні; передано в оренду земельну ділянку за рахунок земель житлової та громадської забудови строком на 10 років; встановлено орендну плату; зобов`язано ОСОБА_3 у місячний строк після прийняття цього рішення укласти з Новомиколаївською селищною радою договір оренди на землю і зареєструвати його (т.2 а.с 20).

Договір оренди на земельну ділянку ОСОБА_3 з Новомиколаївською селищною радою укладений не був.

Водночас відповідач ОСОБА_1 , набув право власності на нежитлову будівлю, котельню, загальна площа якої становить 128,0 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування №1041 від 24.12.2011 (т.1 а.с. 61-64, 164).

Для обслуговування зазначеної нежитлової будівлі ОСОБА_1 використовується земельна ділянка площею 0,1066 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:018:0023.

ОСОБА_1 , так само не був укладений договір з Новомиколаївською селищною радою про оренду згаданої земельної ділянки (т.1 а.с. 65-66, 70-71).

19.07.2018 вказана земельна ділянка зареєстрована у Державному земельному кадастрі, кадастровий номер: :01:018:0023, категорія земель: Землі житлової та громадської забудови, цільове призначення: 03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 31.05.2021 №НВ-021 (т.1 а.с. 20).

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.05.2021 № 550/198-21, нормативна грошова оцінка земельної ділянки, кадастровий номер: :01:018:0023, становить 443159,10 грн. (т.1 а.с. 23).

Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно із статтею 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з пунктом в) частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Зазначений правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 та висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі суд виходить з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі № 925/230/17).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , будучи власником нерухомого майна - котельні, яка розташована по АДРЕСА_1 , використовував земельну ділянку, площею 0,1066 га, за зазначеною адресою без укладення договору оренди (права користування), не сплачуючи власнику землі жодних сум.

Згідно з правовими позиціями, які неодноразово викладав Верховний Суд, з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт 288.5 статті 288 ПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Новомиколаївською селищною радою Запорізького району Запорізької області здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування земельної ділянки, кадастровий номер: :01:018:0023, розташованої по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , із застосуванням коефіцієнту нормативно грошової оцінки та розміру орендної плати згідно рішень Новомиколаївської селищної ради від 12.01.2012 № 15 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель смт. Новомиколаївка», від 21.02.2019 №17 «Про затвердження Положення про порядок передачі земель комунальної власності Новомиколаївської селищної ради у власність та користування», лсита Держгеокадастру від 11.01.2018 № 6-28-0-22-244/2-18 «Про індексацію нормативної грошової оцінки земель», витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.05.2021 № 550/198-21 (т.1 а.с. 79-80).

Так, згідно вищевказаного розрахунку розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою ОСОБА_1 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди, з 01.03.2019 по 01.08.2021 становить 82722, 97 грн.

Визначаючи розмір недоотриманого доходу від користування земельною ділянкою, апеляційний суд вважає, що наведений позивачем розрахунок неотриманого доходу підтверджується належними доказами та належним чином обґрунтований.

Разом із цим матеріали справи не містять належних та допустимих доказів спростування відповідачем, наданого позивачем розрахунку недоотриманого доходу.

Звертаючись із зустрічним позовом, ОСОБА_1 наголошував на тому, що розмір орендної плати визначений неправильно та є завищеним на підставі неправильного визначення цільового призначення земельної ділянки, що є підставою для скасування державної реєстрації земельної ділянки та припинення речового права Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області на спірну земельну ділянку.

Як видно з матеріалів справи, земельну ділянку, кадастровий номер: :01:018:0023 зареєстровано 19.07.2018 та у Витязі зазначено: категорія земель - землі житлової та громадської забудови; цільове призначення - 03.07 «Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі», вид використання для обслуговування котельні, форма власності комунальна.

В цій справі на підставі проекту землеустрою від 25.05.2008 визначено цільове використання земельної ділянки згідно із діючим на той момент Українським класифікатором цільового використання землі, затвердженим листом Державного комітету по земельних ресурсах від 24 квітня 1998 №14-1-7/1205 (далі УКЦВЗ). Під час державної реєстрації земельної ділянки відбулося приведення відомостей про цільове призначення земельної ділянки у відповідність до діючого вже на той час Класифікатора видів цільового призначення земельних ділянок, тобто зміна коду УКЦВЗ на відповідний код КВЦПЗ (відповідно до класифікації видів цільового призначення земель затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 23.07.2010 №548).

Відповідно до ч.1 ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Частиною 1, 2 ст. 20 ЗК України визначено, що при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 20 ЗК України категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту. При внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру. Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗК України класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування з визначенням категорій земель та видів цільового призначення земельних ділянок, які можуть встановлюватися в межах відповідної функціональної зони, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Зазначені класифікатор та правила використовуються для ведення Державного земельного кадастру і містобудівного кадастру.

Віднесення земельних ділянок до певних категорії та виду цільового призначення земельних ділянок має відповідати класифікатору та правилам, зазначеним в абзаці першому цієї частини.

Статтею 39 ЗК України визначено, що використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

За змістом ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою.

Цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Таким чином, законодавством визначена певна процедура встановлення виду цільового призначення земельної ділянки.

Отже, мета використання спірної земельної ділянки «Обслуговування приміщення котельні», на яку посилається відповідач, не є її цільовим призначенням у розумінні, визначеним законодавством.

Державна реєстрація земельної ділянки внесення до Державного земельного кадастру передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр» відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, в тому числі, цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Отже, скасування державної реєстрації земельної ділянки не змінює її вже визначеного виду цільового призначення.

Як зазначалось, в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 2008 року було визначено цільове використання землі та його код згідно з УКЦВЗ.

Судом першої інстанції правильно зауважено, що навіть якщо допустити імовірність того, що при приведенні у відповідність відомостей про цільове призначення земельної ділянки на момент її реєстрації дійсно були допущені помилки і код КВЦПЗ визначено неправильно, мало бути встановлено правильне цільове призначення, і у такому випадку у відомостях щодо цільового призначення земельної ділянки мали бути внесені відповідні зміни, а не скасована державна реєстрація.

Крім того, зміна цільового призначення з «03.07. для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» на інше повинна проводитися у порядку, встановленому для зміни цільового призначення землі.

Зважаючи на викладе, а також те, що у зустрічному позові ОСОБА_1 обґрунтовує необхідність встановлення судом помилкового визначення, на його думку, виду цільового призначення спірної земельної ділянки «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» саме тим, що відповідне визначення виду цільового призначення має наслідком завищену ставку плати за землю та неправильне нарахування позивачем суми стягнення, то в цій справі вимоги зустрічного позову про скасування державної реєстрації земельної ділянки, а тим паче про припинення речового права Новомиколаївської селищної ради Запорізького району Запорізької області на спірну земельну ділянку, не є належним способом захисту, оскільки такий спосіб не втілює безпосередню мету, якої прагне досягти відповідач.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під захистом права розуміється застосування державою примусу, спрямоване на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, компенсація витрат, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Таким чином, належний спосіб захисту повинен гарантувати особі відновлення порушеного права або можливість отримання відповідного відшкодування.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у вказаному випадку стороною відповідача обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.

Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 використовував спірну земельну ділянку для експлуатації нерухомого майна котельні, яка розташована по АДРЕСА_1 , право власності на яке було зареєстровано за ним, без оформлення права користування, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення первісних позовних вимог та стягнення із власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено.

Крім того, суд правильно зазначив, що відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Романченко Олексій Михайлович, залишити без задоволення.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2024 року в цій справі залишити без змін.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

Г.С. Подліянова