Рішення

Іменем України

20 лютого 2025 року

смт Краснопілля

справа № 578/1222/24

провадження № 2/578/64/25

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А. І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін судову справу

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

предмет позову: спір про розірвання шлюбу

учасники судового процесу:

секретар судового засідання Литвин А. В.

та установив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Краснопільського районного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи позов тим, що сторони 25 липня 2014 року зареєстрували шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Спільне проживання подружжя припинило у 2016 році, поновлювати яке позивач не бажає. З цього часу шлюбні відносини між ними відсутні, спільне господарство не ведеться. За період окремого проживання він створив нову сім`ю, тому шлюб існує формально і строк на примирення не потрібен. Спір про майно та місце проживання малолітньої дитини відсутній.

Процесуальні дії у справі

17.12.2024 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу призначено головуючому судді Алевтині Іванівні Косар.

На виконання положень частини 6 статті 187 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК/, суд зробив запит до реєстру територіальної громади Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області та отримав відомості про місце реєстрації ОСОБА_2 .

23 грудня 2024 року Ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у судовій справі. Справу призначив до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

20 січня 2025 року судом ухвалено рішення за відсутності учасників справи.

Аргументи сторін

Позивач про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення судового засідання не надійшло.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", та шляхом направлення повістки - повідомлення за зареєстровани місцем проживання, конверт з рекомендованим повідомленням повернувся без вручення адресату з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Отже, лише відповідач за власним волевиявленням не скористався правом отримати кореспонденцію від суду, а тому відповідач вважається таким, що повідомлений про перебування справи на розгляді. Неотримання відповідачем ухвали суду та копії позовної заяви з додатками відбулося саме з його вини. Відповідач, у разі незнаходження за його адресою реєстрації, повинен був докласти зусиль про отримання поштової кореспонденції за цією адресою. Крім того, неотримання ухвали суду відповідачем у вказаному випадку не може бути причиною для порушення законного права позивача на розумний строк розгляду його справи. У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі №921/32/18.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Крім цього, відповідач ОСОБА_2 у визначений судом строк не подала заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, та відзив.Виходячи з цього, суд уважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 25 липня 2014 року зареєстрували шлюб у виконкомі Великобобрицької сільської ради Краснопільського району Сумської області, про що 25 липня 2014 ро складено відповідний актовий запис № 08, що підтверджено СВІДОЦТВОМ ПРО ШЛЮБ Серія НОМЕР_1 /ас 9/.

Як зазначає позивач, в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що підтверджено записом у паспортному документі на його ім`я в графі «Особливі відмітки» /ас 7/.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду

Згідно з пунктом 6 статті 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК).

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено статтею 279 ЦПК.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі і позов пред`явлено належною особою, тоді як наявність причин, що перешкоджають розірванню шлюбу, в судовому засіданні не було встановлено.

Між сторонами склалися правовідносини з питання припинення шлюбу і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України, далі по тексту також СК).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК.

За змістом частини третьої статті 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При вирішенні спору суд також враховує наступне.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача, якщо вони існують.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору частини четвертої статті 263 ЦПК, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Звертаючись до суду із указаним позовом ОСОБА_1 зазначав, що подружжя припинило спільне проживання у 2016 році, тому шлюб існує формально.

Відсутність взаємоповаги та порозуміння між подружжям свідчить про неможливість збереження шлюбу.

Відповідач відгук на позов не подала, тим самим не спростувала обставин, викладених у позові.

Суд установив, що шлюб між сторонами суперечить інтересам позивача.

Враховуючи те, що дійсні обставини сімейного життя відомі лише подружжю, а відповідач не надала ніяких пояснень щодо фактичних взаємин сторін та можливості примирення, суд позбавлений можливості вжити заходи щодо примирення подружжя.

Виходячи з цих обставин, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд доходить висновку, що позов є обгрунтованим та підставним до задоволення.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно зі статтею 113 СК, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

При реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище « ОСОБА_5 на « ОСОБА_6 » і у зв`язку з розірванням шлюбу не порушує питання відновлення свого дошлюбного прізвища.

Питання розподілу судових витрат не вирішується за клопотанням позивача.

Керуючись стст. 258, 259, 263-265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Краснопільський районний суд Сумської області, -

Ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб, який зареєстрували ОСОБА_1 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_3 , Україна, Сумська область, Краснопільський район, село Чернеччина; громадянство: України, та ОСОБА_4 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 , Україна, Сумська область, Краснопільський район, село Великий Бобрик; громадянство: України, 25 липня 2014 року у виконкомі Великобобрицької сілської ради Краснопільського району Сумської області, відповідний актовий запис № 08.

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Надіслати копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

При державній реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_2 надалі іменуватись прізвищем ОСОБА_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Інформація про сторони та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянство: України; РНОКПП: НОМЕР_2 ; Паспорт: НОМЕР_3 від 16.02.2006: місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянство: України; Паспорт громадянина України: НОМЕР_4 від 16.10.2014: місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя А. І. Косар