Справа №197/1056/24
провадження №2/197/153/25
ШИРОКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 лютого 2025 року

приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гері О.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та

встановив:

Представниця ТОВ «Споживчий центр» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №30.03.2024-100003382 від 30.03.2024 року в розмірі 13 950 грн. Обґрунтовує позов тим, що 30.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 шляхом акцепту оферти укладено кредитний договір №30.03.2024-100003382. Відповідачу було надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 70 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, зв`язку з чим, станом на 07.06.2024 утворилася заборгованість у розмірі - 13 950 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн, заборгованості по процентам в розмірі - 5670 грн, заборгованості по комісії 900 грн, заборгованості по неустойці за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 1380 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Провадження у справі відкрито 20.12.2024.

Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст.208-283 ЦПК України заочно.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 шляхом акцепту оферти укладено кредитний договір №30.03.2024-100003382. Відповідачу було надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 70 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, зв`язку з чим, станом на 07.06.2024 утворилася заборгованість у розмірі - 13 950 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн, заборгованості по процентам в розмірі - 5670 грн, заборгованості по комісії 900, заборгованості по неустойці за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 1380 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Кредитодавець виконав свої зобов`язання перед позичальником надавши кредит в обумовленому розмірі.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач своєчасно кредитодавцю кредитні кошти не повертав, в зв`язку з чим станом на 07.06.2024 утворилася заборгованість у розмірі 13 950 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн, заборгованості по процентам в розмірі 5670 грн, заборгованості по комісії 900 грн.

Як вбачається з позовної заяви, позивач відповідно до умов кредитного договору від 30.02.2024 нарахував неустойку в загальній сумі 1380 грн.

Однак відповідно до п.18 Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. В послідуючому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, діє такий воєнний стан в державі і на даний час.

Як вказано вище, позивачем відповідно до умов кредитного договору від 30.02.2024 нараховано неустойку, тобто під час дії та введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

В зв`язку з цим вимоги про стягнення неустойки під час дії карантину та воєнного стану задоволенню не підлягають, так як згідно з п.18 Перехідних положень Цивільного кодексу України на період дії карантину та воєнного стану позичальник звільнений від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Споживчий центр» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач в праві вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх використання.

Факт отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними підтверджується квитанцією про видачу коштів від 30.03.2024 року, яка узгоджується із розрахунком заборгованості за тілом кредиту, який відповідачем не спростований.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України)

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3Закону України «Про електронну комерцію»).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до чч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №30.03.2024-100003382 від 30.03.2024 року, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, заборгованість станом на 07.06.2024 утворилася заборгованість у розмірі - 13 950 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн, заборгованості по процентам в розмірі - 5670 грн, заборгованості по комісії 900 грн.

З огляду на те, що відповідачем не надано інших розрахунків заборгованостей чи відомостей про відсутність таких, суд, ухвалюючи заочне рішення у справі, приймає вказані розрахунки позивача як належні та допустимі докази.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за ним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором від 30.03.2024 року №30.03.2024-100003382 в розмірі 12570 грн.

Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідачки заборгованості.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ) суму заборгованості за кредитним договором від 30.03.2024 року №30.03.2024-100003382 в сумі 12 570 (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код ЄДРПОУ 37356833) витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач може оскаржити рішення суду до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складений 24.02.2025.

С у д д я: О.Г. Геря