Провадження №2-о/523/46/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2025 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бузовського В.В.

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 16, в м. Одеса, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянки Республіки Молдова НОМЕР_1 , виданий 26.10.2023 року Агенством державних послуг, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Шевиріна Алла Олексіїївна (місцезнаходження за адресою: вул.Краснова, буд.7, м.Одеса) про встановлення факту належності заповіту, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй заповіту від імені ОСОБА_2 , померлої у січні 2024р. Обґрунтовуючи вимоги поданої заяви, заявник вказує на те, що у вищевказаному заповіті її прізвище вказано як МАКАН, але її прізвище ОСОБА_3 . Вищевказана розбіжність у заповіті паспорті чинить заявнику певні перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 28).

Від заінтересованої особи надійшла заява про розгляд справи у її відсутність (а.с. 26).

Рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті (склала заповіт) від 10.04.2014р., за яким заповідала все своє майно яке буде належати їй на час смерті в тому числі квартиру АДРЕСА_2 в рівних частках ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

ОСОБА_2 , померла у січні 2024р., після її смерті відкрилася спадщина. Заявниця, як спадкоємиця за заповітом, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки в паспорті заявниці прізвище записано ОСОБА_3 .

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Верховний Суд України зазначив, що для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення.

Зі змісту ст.4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам дано роз`яснення, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» було роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п. 12 постанови № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

При таких обставинах, у суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами, а також те, що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, такий має бути встановлений в судовому порядку, оскільки встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст.2 ЦПК України.

Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності заповіту, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст. 263, 265, 293 - 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянки Республіки Молдова НОМЕР_1 , виданий 26.10.2023 року Агенством державних послуг, місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Шевиріна Алла Олексіїївна (місцезнаходження за адресою: вул.Краснова, буд.7, м.Одеса) про встановлення факту належності заповіту - задовольнити.

Встановити факт, що заповіт від імені ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла у січні 2024 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори Назарчук Н.М., від 10 квітня 2014 року, зареєстрований в реєстрі за № 5-352, належить громадянці Республіки Молдова ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Судове рішення складено 13.02.2025 року.

Суддя: