Справа №345/5665/24
Провадження № 2/345/74/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

з участю секретаря судового засідання Бандури Г.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів на утримання спільного майна та стягнення грошових коштів за сплачені житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що він та його сестра ОСОБА_2 є власниками 1/2 часток у праві спільної часткової власності домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння залишилося їм після смерті їхньої матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідачка ОСОБА_2 не бажала реєструвати право власності на 1/2 частки вищевказаного домоволодіння, оскільки, об`єднавшись ще з однією сестрою, намагалась визнати в судовому порядку спадковий договір недійсним. Метою подання такого позову було бажання збільшити частку у вказаному домоволодінні.

Реєстрація права власності на 1/2 вищевказаного домоволодіння за відповідачкою по справі відбулася тільки 12.03.2024 року. Через постійні судові спори відповідачка не бажала нести витрати на збереження та утримання будинку, сплачувати комунальні послуги. 02.07.2018 року позивач звернувся до відповідачка з листом про необхідність проведення капітального ремонту домоволодіння, однак такий лист залишено без відповіді. Також 02.07.2018 року позивачем було адресовано відповідачці лист/претензію з вимогою повернути сплачені позивачем кошти за житлово-комунальні послуги. 16.07.2018 року відповідачка надала відповідь на лист/претензію, хоча її зміст зводився до відмови у поверненні коштів, проте кошти за спожиті житлово-комунальні послуг були повернуті.

У липні 2019 року після закінчення розгляду справи Верховним Судом сторони попередньо домовилися про продаж позивачу 1/2 частки домоволодіння, належного відповідачці.

Позивач зазначає, що належний сторонам будинок було збудовано ще у 1989 році. З того часу у будинку не проводили жодних ремонтно-будівельних робіт, для збереження будинку та подальшого проживання у ньому необхідним було проведення капітального ремонту. Тому позивач приступив до проведення капітального ремонту житлового будинку. Під час проведення таких робіт жодних заперечень від відповідачки ОСОБА_2 не надходило, а навпаки вона користувалась встановленою системою опалення, системою водопостачання, септиком та іншими благами, які були зроблені позивачем ОСОБА_4 . Коли у червні 2024 року після реєстрації права власності на 1/2 частки домоволодіння відповідачка через адвоката повідомила, що бажає провести поділ житлового будинку, мова про продаж вже не йшла.

Відповідач діє всупереч своїй попередній поведінці, недобросовісно. Спочатку не реєструє право власності на 1/2 частини житлового будинку, щоб не нести витрати на його утримання, пізніше не надає відповіді на лист про необхідність проведення капітального ремонту у житловому будинку, а ще пізніше виступає ініціатором продажу своєї частки у даному будинку. Відсутність реєстрації права власності на 1/2 частки будинковолодіння за відповідачкою не може слугувати підставою для ухилення від обов`язку нести витрати на утримання (збереження) майна та обов`язку на оплату спожитих житлово-комунальних послуг за умови проживання в такому будинку та споживання таких.

Позивач наголошує, що згідно акту приймання виконаних будівельних робіт від 19.11.2021 року позивач провів капітальний ремонт житлового будинку по АДРЕСА_1 на загальну суму 562 579,00 грн. Також у 2021 року позивачем були проведені роботи по ремонту системи опалення на загальну суму 29460,00 грн.

Щодо понесених позивачем витрат за спожиті житлово-комунальні послуги. Після повернення у липні 2018 року грошових коштів (за житлово-комунальні послуги) відповідачка почала сплачувати за житлово-комунальні послуги тільки 1/3 частини від виставлених рахунків, мотивуючи це тим, що їх проживає двоє (вона та дочка), а його сім`я складається з чотирьох осіб (позивач, дружина та його двоє малолітніх дітей), ряд послуг взагалі відмовилася оплачувати.

З серпня 2018 року по даний час позивачем сплачено 214 388,00 грн. за спожиті житлово-комунальні послуги, а відповідачкою сплачено тільки 172 671,00 грн., різниця складає 41717,00 грн. Відповідачка взагалі не сплачувала послуги по технічному обслуговуванню системи опалення, сума яких за період 2018-2024 років становить 59813,00 грн., що підтверджується: актом приймання будівельних робіт за серпень 2018 року на суму 6294,00 грн.; актом приймання будівельних робіт за серпень 2019 року на суму 6294,00 грн.; актом приймання будівельних робіт за вересень 2020 року на суму 7977,00 грн.; актом приймання будівельних робіт за вересень 2021 року на суму 7762,00 грн.; актом приймання будівельних робіт за вересень 2022 року на суму 12059,00 грн.; актом приймання будівельних робіт за серпень 2023 року на суму 12800,00 грн.; актом приймання будівельних робіт за серпень 2024 року на суму 6627,00 грн.

Також ОСОБА_2 не сплачувала послуги викачування господарсько-побутових стічних (каналізаційних) вод, сума яких за період з 2021 року по 2024 рік становить 4050,00 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідачки: 562 579,00 грн. понесених на проведення капітального ремонту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; 29 460,00 грн., понесених по ремонту системи опалення за адресою: АДРЕСА_1 ; 41717,00 грн. витрат, які сплачено як різниця по сплаті житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 ; 59813,00 грн. витрат по технічному обслуговуванню системи опалення за адресою АДРЕСА_1 ; 4050,00 грн. витрат по сплаті послуг за викачування господарсько-побутових стічних вод, а також просить стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

Представник відповідачки подав відзив на позовну заяву. Відповідачка позовні вимоги заперечує у повному обсязі. Відповідачка наголошує, що позивач захопив аж 2/3 частки спільного будинковолодіння по АДРЕСА_1 , чим порушив і порушує до цього часу право власності ОСОБА_2 на повноцінну належну їй на праві приватної власності 1/2 частку зазначеного будинку. ОСОБА_4 в будинку здійснює ремонтні роботи, робить переобладнання в будинку, не допускає ОСОБА_2 до приміщень будинку. ОСОБА_2 та її дочка зареєстровані та проживають на другому поверсі будинку, який не є повноцінним другим поверхом, а є мансардою.

Представник відповідача зазначає, що через те, що ОСОБА_4 не допускає ОСОБА_2 з дочкою до туалету, ванни та кухні, розміщених на першому поверсі будинку, останні змушені були зробити на мансарді маленьке приміщення кухні та санвузол. Позивач захопив в будинку 4 кімнати, веранду, коридор, кухню, ванну, туалет, до яких не допускає ОСОБА_2 з дочкою, а також не допускає до лічильників, які є загальними для всього будинку. Відповідачка сплачує половину усіх комунальних послуг, хоча не однаково використовуються житлово-комунальні послуги, оскільки у позивача проживають четверо, а у відповідачки проживає тільки вона. ОСОБА_2 кожен день на роботі, а у відповідача на роботу ходить тільки він, дружина та діти завжди вдома, користуються електроенергією, газом, використовують воду. У позивача 11 батарей і 2 підлоги з підігрівом, а у відповідачки лише 4 батареї і 1 тепла підлога, позивач постійно миє на подвір`ї машину з виведеного на вулицю крану. Також позивач понаставляв по будинку відеокамер, які цілодобово споживають електроенергію. Всі поточні рахунки по житлово-комунальних послугах відповідачкою сплачувалися/сплачуються.

З приводу зазначення позивачем щодо понесених витрат на утримання та збереження спільного майна, представник відповідача наголошує, що будинок зданий в експлуатацію в 1974 році. З того часу постійно проводились ремонти за участю ОСОБА_2 . Позивачем проводився поточний, а не капітальний ремонт. Поточний ремонт проводився тільки на першому поверсі, а відповідачка проживає на 2 поверсі (мансардному). Позивач суму 562 тис. грн.. затратив саме на ремонт 1 поверху, де живе він із сім`єю і куди відповідачку не допускає. Все, що позивач зробив він зробив для себе. Відповідачка не зобов`язана платити за влаштовані позивачем для себе блага життя, якими вона не користується, не має туди доступу, не живе на першому поверсі, навіть не проходить через перший поверх, бо позивач все перекрив.

Представник відповідача просить врахувати, що система опалення на 2017 р. була в належному стані, послуги по технічному обслуговуванню системи завищені або взагалі сфальсифіковані. Ці послуги здійснювалися тільки на першому поверсі. ОСОБА_2 , щоб перейти на 2-й мансардний поверх у 2016р. потрібно було облаштувати кухню і санвузол (яких там не було). На першому поверсі всі умови для проживання були, але позивач все вирішив зруйнувати: кахельні печі, паркет дубовий, дубові панелі, двері, вікна, тощо. Тому представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач своїм правом подати відповідь на відзив не скористався.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Наголосив, що була нагальна потреба провести ремонт у будинковолодінні, що належить сторонам на праві спільної часткової власності. Позивач у письмовій формі повідомляв відповідачку про необхідність проведення ремонту, але вона не відреагувала. Тому позивач був змушений за власні кошти провести ремонт, замінити систему опалення і водопостачання. Відповідачка проживає у будинку і, відповідно, користується і опаленням, і водопостачанням. Натомість відповідачка відмовляється оплатити понесені витрати на проведення ремонту, встановлення та обслуговування системи опалення, а також понесені витрати по сплаті послуг за викачування господарсько-побутових стічних вод. Щодо витрат на оплату житлово-комунальних послуг, то відповідачка не в повній оплачувала відповідні послуги. А саме позивач, порівняно з відповідачкою, сплатив на 41717,00 грн. більше. Тому вказана сума має бути стягнута з відповідачки. При цьому представник позивача не заперечив тієї обставини, що позивач разом з дружиною і дитиною проживає на першому поверсі, а відповідачка разом з дочкою фактично проживає на другому поверсі.

Представник позивача просив позов задоволити у повному обсязі, а також стягнути з відповідачки судові витрати. Також до закінчення судових дебатів представник позивача заявив, що докази на підтвердження понесених позивачем витрат за надання правничої допомоги будуть надані після ухвалення судового рішення.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві. Додатково зазначив, що на даний час судом розглядається спір між сторонами щодо реального поділу належного їм будинковолодіння. Позивач користується першим поверхом, який більший за площею і на якому створені всі умови для комфортного проживання. Натомість відповідачка змушена проживати на другому поверсі, де був відсутній санвузол і кухня. Відповідачка за власні кошти провела відповідні роботи щодо влаштування на другому поверсі кухні і санвузла.

Представник відповідача наголосив, що ремонтні роботи проводилися позивачем власне на першому поверсі, де він з родиною і проживає. Крім того, потреби у проведенні такого ремонту взагалі не було. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки витрат на проведення відповідного ремонту. Крім того, відповідачка проживає сама, а сім`я позивача складається з трьох осіб. Відповідачка користується лише 4 батареями і 1 теплою підлогою, натомість у відповідача 11 батарей і 2 теплі підлоги. Відповідачка оплачувала за житлово-комунальні послуги, пропорційно до кількості осіб і займаній площі.

Також представник відповідача просить врахувати, що всі вентиляційні та димові канали було обслуговано за життя мами сторін ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Котел та все необхідне обладнання для заміни опалення куплено за життя їхньої мами, договір на гарантійне обслуговування котельного обладнання також підписано за життя мами. Все куплено, укладено, зроблено, підписано та оплачено мамою сторін ОСОБА_5 у 2009 році. Тому не було жодної потреби у заміні відповідачем системи опалення. За таких обставин представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Відповідачка в судовому засіданні додатково пояснила, що умови для проживання в будинку були цілком нормальні, була наявна система опалення, яка була встановлена ще за життя їхньої мами у 2009 року. Позивач на власний розсуд, без погодження із відповідачкою, вирішив зробити ремонт в будинку, а також фактично замінити систему опалення. При цьому відповідачка не заперечила, що вона фактично користується наявним у будинку опаленням. Також відповідачка фактично визнала, що не сплачувала за викачування господарсько-побутових стічних вод, водночас вважає, що такі витрати мали б бути розділені пропорційно до кількості мешканців будинку. Загалом відповідачка просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 належить сторонам на праві спільної часткової власності, а саме позивачу та відповідачу належить по 1/2 частині вказаного домоволодіння (т. 1 а.с. 5-6).

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина перша статті 319 ЦК України).

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Участь кожного співвласника у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна означає необхідність несення витрат, які є об`єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь в у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто із співвласників укладає правочин або здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

При цьому маються на увазі витрати, об`єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Виходячи з аналізу наведених норм, у разі ухилення співвласника від участі у витратах на утримання спільної власності, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно й вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутися до суду з позовом про примусове стягнення зі співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна. У свою чергу, такий співвласник може висунути відповідні заперечення, вважаючи здійснені співвласниками витрати надмірними або зайвими.

Отже, в разі доведеності одним зі співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у ньому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Подібний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 травня 2020 року у справі № 635/516/18-ц (провадження № 61-22559св19), від 12 грудня 2018 року у справі № 210/6795/13-ц (провадження № 61-16288св18).

Таким чином, у позивача виникає право на компенсацію понесених витрат на ремонт будинку у разі доведення, що відповідачка, як співвласник, ухилялася від участі у витратах на утримання спільної власності, і витрати понесені на ремонт будинку були об`єктивно необхідними для належного функціонування спільного майна та збереження його експлуатаційних якостей, які відповідно до статті 360 ЦК України визначаються як витрати на управління, утримання і збереження спільного майна та покладаються на співвласника відповідно до його частки у праві спільної часткової власності.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З долученого до матеріалів справи акту приймання виконаних будівельних робіт від 19.11.2021 року, складеного фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 30-48) вбачається, що на замовлення позивача в житловому будинку по АДРЕСА_1 було проведено ряд ремонтних робіт на загальну суму 562579,00 грн.

Водночас, в порушення вимог ст.ст. 12, 80, 81 ЦПК України, позивач не надав доказів на підтвердження аварійного стану домоволодіння та необхідності негайного, обов`язкового виконання ремонтних робіт у будинку. Крім того, відповідно до вищевказаного акту виконаних будівельних робіт основний обсяг ремонтних робіт було проведено у кухні, ванні, кімнатах 24.1, 14.5, 10.7, 10.1, які згідно технічного паспорта розташовані на 1 поверсі. Враховуючи, що сторонами визнається та обставина, що позивач фактично проживає на 1 поверсі, а відповідачка на 2 поверсі, вимоги позивача про стягнення з відповідачки понесених витрат за проведення ремонтних робіт тих приміщень, якими позивачка не користується, є необґрунтованими.

Отже, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження отримання згоди іншого співвласника (відповідачки) на покращення (поліпшення) спільного майна, ремонтні роботи здійснював на власний ризик, не надав доказів, що виконані роботи були об`єктивно необхідними для належного функціонування спільного майна, тому позивач не має права вимоги до іншого співвласника (відповідача) на відшкодування частини понесених ним витрат на ремонт будинку. За таких обставин в задоволенні вимог про стягнення з відповідачки витрат на проведення капітального ремонту житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення з відповідачки 29 460,00 грн., понесених по ремонту системи опалення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року витрати на поточний ремонт системи опалення житлового будинку АДРЕСА_1 становлять 29460,00 грн. (т. 1 а.с. 26-29).

Водночас з акту на прийняття в експлуатацію димових і вентиляційних каналів в житлових будинках після нового будівництва і капітального ремонту від 14.05.2009 року, складеного приватним підприємцем ОСОБА_7 , вбачається, що, станом на 14.05.2009 року, в житловому будинку АДРЕСА_1 були наявні опалювальні прилади: конвектор, котел, газова колонка, кухонне вогнище, пічка.

Зі змісту виконаних робіт згідно вищевказаного акту приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2021 року (зокрема, установлення опалювальних радіаторів сталевих, прокладання трубопроводів водопостачання, під`єднання нових ділянок трубопроводу о існуючих мереж водопостачання чи опалення) встановлено, що фактично на замовлення позивача було замінено систему опалення. При цьому позивачем, в порушення вимог ст.ст. 12, 80, 81 ЦПК України, не надано доказів на підтвердження необхідності заміни системи опалення. Натомість з актів будівельних робіт за серпень 2018 року, серпень 2019 року, вересень 2020 року (т.1 а.с.20-21, 22-23, 24-25) щодо обслуговування системи опалення вбачається, що фактично система опалення підтримувалася в належному стані.

За таких обставин, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження отримання згоди іншого співвласника (відповідачки) на заміну системи опалення, відповідні роботи здійснював на власний ризик, не надав доказів, що виконані роботи були об`єктивно необхідними для належного функціонування спільного майна, тому позивач не має права вимоги до іншого співвласника (відповідача) на відшкодування частини понесених ним витрат на ремонт системи опалення. За таких обставин в задоволенні вимог про стягнення з відповідачки витрат по ремонту системи опалення за адресою: АДРЕСА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення з відповідачки 59813,00 грн. витрат по технічному обслуговуванню системи опалення.

Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року (т.1 а.с.20-21), за серпень 2019 року (т.1 а.с.22-23), за вересень 2020 року (т.1 а.с.24-25), за вересень 2022 року (т.1 а.с.51-52), за серпень 2023 року (т.1 а.с.53-54), за серпень 2024 року (т.1 а.с.55-56) було здійснено технічне обслуговування системи опалення саме 1-го поверху житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Як вказувалося вище, сторонами не заперечується та обставина, що позивач фактично проживає на 1 поверсі, а відповідачка на 2 поверсі, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідачки витрат за технічне обслуговування системи опалення, яка встановлена на 1 поверсі будинку і якою позивачка фактично не користується, є необґрунтованими.

При цьому відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 року (т. 1 а.с. 49-50) було здійснено технічне обслуговування системи опалення, яка встановлена не лише на 1 поверсі, а в цілому в житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Оскільки відповідачка не заперечила, що фактично користується системою опалення, тому суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачки, як співвласниці житлового будинку, половини понесених витрат на технічне обслуговування системи опалення саме за грудень 2021 року. Таким чином, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3881,00 грн. (7762,00 грн./2) витрат за технічне обслуговування системи опалення.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача різниці по сплаті житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний сплачувати за надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із ст. 5 цього Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Порядок оплати житлово-комунальних послуг визначений ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно із якою споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно із ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 4 ст. 544 цього Кодексу, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Відповідно до пункту 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (в редакції, затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45) мешканці квартири, житлового приміщення у гуртожитку, в яких проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі) розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється:

за електроенергію при загальному лічильнику пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря);

за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень за чисельністю зареєстрованих осіб, що проживають у квартирі, житловому приміщенні у гуртожитку;

за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник, наймач (орендар).

Сторонами визнано, що у належному їм житловому будинку зі сторони позивача фактично проживає 3 особи (позивач, його дружина, дитина), у відповідачки зареєстровано 2 осіб (відповідачка та її дочка).

Також сторонами визнається, що за період 2018-2024 р.р. позивачем сплачено 214 388,00 грн. за спожиті житлово-комунальні послуги, а відповідачкою сплачено 172 671,00 грн. Вказане підтверджується також долученими до матеріалів справи квитанціями. Суд вважає обґрунтованими доводи відповідачки, що нею здійснено оплату житлово-комунальних послуг, пропорційно кількості мешканців та обсягу споживання газу, води, електроенергії. Натомість позивачем не доведено, що відповідачка здійснювала споживання житлово-комунальних послуг в такому ж обсязі, як і позивач з родиною. Отже, вимоги про стягнення з відповідачки так званої «різниці» по сплаті житлово-комунальних послуг є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо 4050,00 грн. витрат по сплаті послуг за викачування господарсько-побутових стічних вод.

З долучених до матеріалів справи рахунків від 29.12.2021 року, 14.06.2022 року, 14.12.2022 року, 01.08.2023 року, 28.12.2023 року, 01.07.2024 року (т.1 а.с.57-62) встановлено, що позивачем за викачування господарсько-побутових стічних (каналізаційних) вод фактично сплачено 4050,00 грн.

Суд звертає увагу, що витрати, пов`язані із викачування господарсько-побутових стічних вод є об`єктивно необхідними для належного функціонування спільного майна та збереження його експлуатаційних якостей, які відповідно до ст. 360 ЦК України визначаються як витрати на управління, утримання і збереження спільного майна та покладаються на співвласника відповідно до його частки у праві спільної часткової власності.

Отже, з відповідачки, як співвласника житла, на користь позивача слід стягнути 1/2 витрат по сплаті послуг за викачування господарсько-побутових стічних вод, а саме 2025,00 грн.

Таким чином, позов слід задоволити частково.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути також 59,06 грн. сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Щодо витрат за надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У цьому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Оскільки представник позивача до закінчення судових дебатів вказав, що докази на підтвердження понесених позивачем витрат за надання правничої допомоги будуть надані після ухвалення судового рішення, на підставі норм ч. 1 ст. 246 ЦПК України слід призначити судове засідання для вирішення питання про стягнення витрат за надання правничої допомоги

Щодо клопотання позивача про поновлення строків позовної давності. Відповідно до вимог частин 2,3 статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачкою клопотання про застосування судом позовної давності не було заявлено. Отже, відсутні підстави для поновлення строку позовної давності.

На підставі викладеного, ст. ст.317, 322, 360 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» керуючись ст.ст.76-81, 89, 95, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 3881,00 грн. витрат за технічне обслуговування системи опалення та 2025,00 грн. витрат по сплаті послуг за викачування господарсько-побутових стічних вод за адресою АДРЕСА_1 , а також 59,06 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Призначити судове засідання для вирішення питання про стягнення витрат за надання правничої допомоги на 27.02.2025 року о 09.00 год.

Визначити позивачу п`ятиденний термін після ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру понесених ним витрат за надання правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 17.02.2025 року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ