Провадження № 2-о/537/32/2025
Справа № 536/2617/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2025 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Бакай М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з заявою згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт батьківства померлого ОСОБА_2 , 1924 року народження, по відношенню до доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести зміни до актового запису №24 від 18.02.1952 року народження ОСОБА_3 , складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сокирнянського районного управління юстиції Чернівецької області.

В обґрунтуванні заяви вказала що вона, ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Сокиряни Сокирянського району Черновецької області (відповідно до даних, внесених до паспорту громадянина України: серія та номер НОМЕР_1 виданий Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області 23 грудня 1997 року). Відповідний актовий запис про народження ОСОБА_5 було внесено Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області 18.02.1952 року відповідний актовий запис № 24. Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 Серія НОМЕР_2 від 26.07.2024 (видане повторно): у графі МАТИ вказано - ОСОБА_6 , у графі БАТЬКО стоять прочерки, а єдина інформація, що міститься про батька зазначено ім`я ОСОБА_7 . Водночас, ОСОБА_8 достеменно відомо, що батьком є ОСОБА_2 , 1924 року народження. ОСОБА_8 знала свого батька, при його житті. Батько, ОСОБА_2 , не заперечував свого батьківства ОСОБА_8 . Мати ОСОБА_8 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , коли була жива, теж завжди стверджувала, що батьком ОСОБА_8 та її рідної сестри є ОСОБА_2 , 1924 народження. Більше того, Народним судом Сокирянського району Чернівецької області у вересні 1961 розглядалася справа № 2-390 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про аліменти. Рішенням Народного суду Сокирянського району Чернівецького по справі № 2-390 було стягнуто з ОСОБА_2 уродженця с. Михалково Сокирянського району Чернівецької області, жителя с. Ісаклія, Ісаклійського району Куйбишевської обл., працюючого шофером БМУ № 1 по 20 карбованців щомісячно на утримання дочки ОСОБА_9 народження 26 січня 1952 року і дочки Неоніли народження ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнення ухвалено розпочати з 1 серпня 1961 року в особі матері дітей ОСОБА_6 і проводити до повноліття дітей. Рішенням Народного суду Сокирянського району Чернівецької області від 19.09.1961 по справі № 2-390, на підставі свідчень обох батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , було встановлено обставини, що ОСОБА_2 є батьком заявниці - ОСОБА_5 . ОСОБА_2 при розгляді у вересні 1962 році даної справи № 2-390 Народного суду Сокирянського району Чернівецької області жодним чином не заперечував, а навпаки визнавав, що діти, в тому числі заявниця - ОСОБА_1 , його, тобто він є їх біологічним батьком. На момент подання даної заяви про встановлення факту батьківства ОСОБА_6 та ОСОБА_2 немає в живих. Факт смерті ОСОБА_6 підтверджується Свідоцтвом про її смерть Серія НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 заявниця не має та отримати його не має змоги, оскільки не вважається на даний момент його донькою у зв`язку відсутністю відповідного запису у Реєстрі актів цивільного стану. Крім того, попередньо заявниця, ОСОБА_1 зверталася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою встановити факт батьківства, однак отримала рекомендацію звернутися до суду. Встановлення факту батьківства заявниці необхідно для встановлення факту її походження та отримання громадянства.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11.10.2024 року означену заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.11.2024 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у справі, як заінтересовану особу Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Витребувано від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису про смерть ОСОБА_2 , 1924 року народження, уродженця с. Михалково Сокирянського району Чернівецької області.

Заявниця ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, завчасно подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та прохає задовольнити.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_10 заяву підтримала та прохала задовольнити з підстав викладених у заяві.

Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання свого представника не направила, однак направила листа згідно якого прохає справу розглянути без участі її представника.

Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Згідно із положеннями п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.

З матеріалів справи вбачається наступне.

Згідно паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 23.12.1997 року Крюківським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, ПІП заявника ОСОБА_11 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Сокиряни Сокирянського р-ну, Черновицької області. Мається відмітка про реєстрацію шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 з ОСОБА_12 .

Згідно свідоцтва про народження виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 26.07.2024 року серії НОМЕР_2 , 18.02.1952 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції Чернівецької області було складено актовий запис про народження №24 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , де в графах «по батькові», «місце народження» відсутні відомості. В графі «батьки» вказано батька - ОСОБА_7 , матір - ОСОБА_6 .

Згідно копії рішення Народного суду Сокирянського району Чернівецької області від 19.09.1961 року, справа № 2-390, ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про аліменти. У рішенні вказано наступне: «Позивачка ОСОБА_13 в квітні місяці 1951 року вступила у фактичні шлюбні відносини з відповідачем ОСОБА_14 і від їхнього спільного сімейного життя ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася дочка ОСОБА_9 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 дочка ОСОБА_15 . Сторони прожили разом до 1957 року і діти знаходилися на їх утриманні. В 1957 році відповідач сім`ю залишив і матеріальної допомоги на утримання дітей не дає і позивачка звернулася з заявою в суд про стягнення з відповідача по 1/3 заробітку на утримання дітей. Відповідач заперечив проти позову пояснюючи тим, що шлюб не був зареєстрований, але не суперечить проти того що діти його і знаходилися на його утриманні. Суд рахує, що позов підлягає до задоволення частково. А саме враховуючи матеріальне положення сторін, що діти знаходилися на утриманні відповідача одна 5 років, а друга 3 роки то слід стягнути з відповідача по 20 крб щомісячно на утримання двох дітей до їх повноліття.» Вказаним рішенням Народного суду Сокирянського району Чернівецького по справі № 2-390 було стягнуто з ОСОБА_2 , народження 1924 року, уродженця с. Михалково Сокирянського району Чернівецької області, жителя с. Ісаклія, Ісаклійського району Куйбишевської обл., працюючого шофером БМУ № 1 по 20 карбованців щомісячно на утримання дочки ОСОБА_9 народження 26 січня 1952 року і дочки Неоніли народження ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнення ухвалено розпочати з 1 серпня 1961 року в особі матері дітей ОСОБА_6 і проводити до повноліття дітей.

Згідно свідоцтва про смерть виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25.09.2024 року серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Кременчуці Полтавської області, актовий запис №2039.

Згідно відповіді з Державного архіву Чернівецької області від 15.08.2024 року №1/2286, у документах архівного фонду «Книги актів цивільного стану (метричні книги) нинішньої Чернівецької області» в книзі реєстрації актів про народження громадян православного віровизнання с. Михалкове Сокирянського району Чернівецької області є відомості про те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 народився Никифор, син ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Актовий запис №13 від 09.05.1924 року.

Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на ухвалу суду від 11.11.2024 року. Повідомляють, що актового запису про смерть ОСОБА_2 , 1924 року народження не виявлено. Перевірку проведено за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян та по паперових носіях актових записів, які зберігаються у відділі.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року зазначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Також вказано, що визначений в ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

В пункті 15 вказаної постанови Пленуму ВСУ роз`яснено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 01.10.1968, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Як зазначено в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 «положення про встановлення батьківства, викладені у ч.3 ст.53 КпШС України, дають підстави для визнання ознаками сім`ї фактичних шлюбних відносин».

Відповідно до п.п. 6,7 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» правила частини другої та третьої статті 53 Кодексу про встановлення в судовому порядку батьківства особи, з якою мати не перебувала у шлюбі, застосовуються у відношенні дітей, що народилися після введення в дію Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про шлюб та сім`ю, тобто після 1 жовтня 1968 року.

У відношенні дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року від осіб, що не перебувають між собою в шлюбі, батьківство може бути встановлено за спільною заявою матері дитини і особи, яка визнає себе батьком дитини. В разі смерті особи, на утриманні якої перебувала дитина і яка визнавала себе батьком дитини, факт визнання нею батьківства, може бути встановлений в судовому порядку. На підставі спільної заяви батьків або рішення суду про встановлення факту визнання батьківства проводиться відповідна реєстрація в органах запису актів громадянського стану з внесенням запису про батька у свідоцтво про народження дитини.

Підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини.

Заявниця ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому слід з`ясовувати обставини, передбачені ст. 53 КпШС.

Згідно до ст. 53 КпШС, для встановлення батьківства в судовому порядку необхідно, щоб батьки дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі між собою, щоб припустимий батько дитини відмовився від встановлення батьківства в добровільному порядку та щоб відбулась реєстрація народження дитини в органах РАЦС.

Встановлення батьківства в судовому порядку можливо як в порядку позовного провадження, так і в порядку окремого провадження (встановлення факту визнання батьківства та факту батьківства).

Встановлення батьківства у позовному провадженні можливо лише за життя припустимого батька дитини. У випадку, якщо він помер, та дитина народилась від незареєстрованого шлюбу, то встановлення факту визнання або факту батьківства має відбуватись в порядку окремого провадження.

Можливість встановлення факту визнання батьківства передбачена ст. 3 Закону СРСР «Про затвердження Основ СРСР та союзних республік про шлюб і сім`ю від 27 червня 1968 р., який є чинним та підлягає застосуванню згідно з Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991р. «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів СРСР».

Згідно з положеннями вказаної норми, якщо дитина народилась до ІНФОРМАЦІЯ_9 та її припустимий батько помер, і батьківство не було оформлено в добровільному порядку, то можливо встановлювати в окремому провадженні факт визнання батьківства, якщо померлий визнавав себе батьком дитини.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

З урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, жоден доказ не має для суду наперед установленого значення для суду, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що суду не доведено заявником факт смерті припустимого батька заявника, що є однією з обов`язкових підстав для ухвалення судом рішення в окремому проваджені за наявності доказів які б давали можливість встановити батьківство.

Також, суд звертає увагу, що належним та допустимим доказом реєстрації шлюбу є свідоцтво про шлюб, в якому вказані повні дані осіб які вступають у шлюб, їх анкетні дані, ПІП після реєстрації шлюбу, номер актового запису, орган який видав свідоцтво про шлюб та дату видачі, тощо, які відсутні у наявній відмітці у паспорті заявниці. А тому враховуючи викладене, суду достеменно не доведено, що заявниця та ОСОБА_3 є однією і тією ж особою.

А тому заява ОСОБА_1 про встановлення батьківства не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 315, 316, 318, 319 ЦПК України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич

Повний текст рішення складено 17.02.2025 року.