ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1356/25 Справа № 184/1529/24 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Зубакової В.П., Корчистої О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу №184/1529/24 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Томаш В.І., -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, як непрацездатної повнолітньої дитини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що є особою з інвалідністю з дитинства, за станом здоров`я не може виконувати ніякі види праці, потребує стороннього догляду, нагляду, проживає разом з матір`ю, і у зв`язку з цим потребує додаткової матеріальної допомоги від батька. Посилається на можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, враховуючи його сімейний та матеріальний стан. Просив суд стягнути аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини від заробітку та доходів відповідача щомісячно, довічно.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково - стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання у розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу), починаючи з 30.07.2024 по 01.08.2027. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить частково скасувати рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу), починаючи з 30.07.2024 по 01.08.2027.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що встановивши потребу позивача у матеріальній допомозі, суд не з`ясував, в якому розмірі йому ця допомога необхідна, для чого ця допомога потрібна і які є докази у позивача для визначення розміру допомоги.

Крім того, суд не взяв до уваги те, що позивач отримує державну допомогу, яка забезпечує йому подвійний прожитковий мінімум.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів щодо додаткової потреби у матеріальній допомозі позивача (понад державну допомогу по інвалідності).

На адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник позивача зазначає, що оскаржуване рішення суду повністю відповідає вимогам законності та обґрунтованості, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зазначає, що суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано визначився з доведеністю потреби позивача у матеріальній допомозі з боку батька у зв`язку зі станом здоров`я та встановленою інвалідністю. Відповідач має можливість надавати повнолітньому непрацездатному сину матеріальну допомогу.

Слід також зазначити, що відповідачем, як аргументом апеляційної скарги зазначено, що повнолітню непрацездатну дитину зобов`язанні утримувати обоє з батьків і нібито позивач не довів потребу у матеріальному утриманні в розмірі 19 625 грн. (за підрахунками скаржника - 1/4 від його заробітку), та ще таку ж суму, на думку скаржника, зобов`язана забезпечувати мати позивача.

Заявлений розмір грошового забезпечення, на який посилається скаржник, не носить постійного характеру. Гарантовано скаржник отримує основний вид грошового забезпечення близько 20 000 грн. В той же час, відповідно до даних форми ОК-5 ОСОБА_4 , її середній заробіток за 2024 рік становить близько 18 000 грн. щомісяця. Отже, жодним чином батько не сплачує завищений розмір аліментів порівняно з матір`ю. Крім того, мати проживає разом з непрацездатним повнолітнім сином і забезпечує йому постійний догляд у зв`язку з його захворюванням, цілодобово дбає по потреби сина, який не здатен навіть до простих побутових речей (наприклад - приготування їжі). Таким чином, участь батьків у вихованні та утриманні повнолітнього вже є нерівнозначною, адже потреби людини з інвалідністю за захворюванням такого роду не визначаються лише матеріальним аспектом.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі складає 46 509,31 грн., що є меншим тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 . Як вбачається з посвідчення № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є особою з інвалідністю з дитинства.

Судовим наказом №2-176-2007, виданим 26.03.2007 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області з відповідача - ОСОБА_3 , стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з 17.01.2007 і до повноліття сина.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2023 року по справі №213/1917/23 частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , зменшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області, з 1/4 до 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і до повноліття дитини.

Відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальною комісією ОСОБА_1 встановлена перша група «Б» інвалідності з дитинства з 15 липня 2024 року по 01.08.2027 року, в довідці зазначено, що ОСОБА_1 не може виконувати ніякі види праці, потребує постійного стороннього догляду, нагляду, дата чергового переогляду 07.07.2027р. Позивачу призначена державна допомога особам з інвалідністю з дитинства, на період з 15.07.2024 по 31.07.2027. ОСОБА_1 є учнем 10-Б класу КЗО "Нікопольський навчально-реабілітаційний центр "Ніка" ДОР" і 30.05.2025 р. випускається.

Як вбачається з довідки від 17.03.2023 №587, ОСОБА_3 з 06.12.2022 по час надання довідки перебуває на військовій службі у військовій частини НОМЕР_2 . За даними Реєстру застрахованих осіб, середній заробіток ОСОБА_3 з січня 2024 року по червень 2024 року становив: у січні 2024 63275,04 грн, у лютому 2024 року 106139,94 грн, у березні 2024 року 70572,75 грн, у квітні 2024 року 66134,49 грн, у травні 2024 року 44779,65 грн, у червні 2024 року 120000,00 грн.

Відповідач у відзиві на позов, а також його представник у судовому засіданні пояснили, що наведений розмір заробітку є грошовим забезпеченням військовослужбовця, включаючи основний вид грошового забезпечення та додаткові види грошового забезпечення, які мають мінливий характер. У відзиві зазначено, що додаткова винагорода виплачується не щомісяця, а тільки за дні, в яких відповідач приймав участь у бойових діях. Така позиція відповідача відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 , відповідно до якого 21.02.2023 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 .

Відповідач також вказує, що на його утриманні перебуває дружина та її двоє дітей від попередніх шлюбів. Водночас, суд зазначає, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , ОСОБА_6 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком якого є ОСОБА_9 . Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_5 , ОСОБА_10 є матір`ю ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якої є ОСОБА_12 .

Як вбачається з Акту про фактичне проживання, станом на 29.03.2023 року, сім`я проживає у АДРЕСА_1 .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з огляду на тяжке захворювання позивача, що підтверджено встановленням йому інвалідності з дитинства, а в подальшому групи першої «Б», неможливість виконувати будь-які види праці, потребу у постійному догляді та нагляді, вважав за можливе і доцільне забезпечити позивачеві матеріальне утримання на рівні, не меншому, ніж для неповнолітньої дитини для забезпечення повсякденних потреб позивача у харчуванні, зміні сезонного одягу, підтриманні стану здоров`я на рівні не гіршому, ніж на час звернення до суду, тощо.

При цьому суд послався, що доказів ухилення батьків дітей: ОСОБА_9 та ОСОБА_12 від виконання батьківських обов`язків по утриманню цих дітей матеріали справи не містять.

Суд звернув увагу, що акт про фактичне проживання складено станом на 29.03.2023, інших відомостей, окрім тверджень відповідача про спільне проживання дітей від останнього шлюбу з ним та перебування на його утриманні, матеріали справи також не містять. До матеріалів справи відповідачем не надано доказів на підтвердження непрацездатності дружини.

Таким чином суд відхилив доводи відповідача щодо перебування на його утриманні непрацездатної дружини та двох її неповнолітніх дітей та неможливістю у зв`язку з цим утримувати повнолітнього непрацездатного позивача.

При цьому суд прийняв до уваги перебування на утриманні відповідача неповнолітньої дитини - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання якого рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу по справі 213/1917/23 стягуються аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частинами 2, 8, 9 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що він потребує матеріальної допомоги з боку батька, у зв`язку зі станом здоров`я та встановленою інвалідністю, оскільки, відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальною комісією йому встановлена перша група «Б» інвалідності з дитинства з 15 липня 2024 року по 01.08.2027 року. Окрім того, в довідці зазначено, що ОСОБА_1 не може виконувати ніякі види праці, потребує постійного стороннього догляду, нагляду.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач посилався на те, що обсяг позовних вимог є завищеним, а розмір витрат, які необхідні для утримання позивача недоведеним.

Окрім того, зазначав, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 , а також на його утриманні перебуває дружина та її двоє дітей від попередніх шлюбів.

Крім того, на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на утримання якого рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу по справі 213/1917/23 стягуються аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття.

Надаючи оцінку наданим відповідачем доказів колегія суддів зазначає, що наявність у відповідача ще дитини від іншого шлюбу не може бути підставою для звільнення його від обов`язку утримувати інших дітей.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідач бере участь в утриманні двох малолітніх дітей дружини від попередніх шлюбів, колегія суддів не приймає, оскільки, відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_4 , батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_9 , а відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_5 , батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_12 , та саме на них покладено обов`язок утримувати дітей. Про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги відносно того, що повнолітню непрацездатну дитину зобов`язанні утримувати обоє з батьків і те, що позивачем не доведено потребу у матеріальному утриманні в розмірі 19 625 грн. (за підрахунками скаржника - 1/4 від його заробітку), та ще таку ж суму, на думку скаржника, зобов`язана забезпечувати мати позивача, з огляду на наступне.

Як вже зазначалося, заявлений розмір грошового забезпечення, на який посилається скаржник, не носить постійного характеру. Гарантовано скаржник отримує основний вид грошового забезпечення близько 20000 грн. В той же час, відповідно до даних форми ОК-5 ОСОБА_4 , її середній заробіток за 2024 рік становить близько 18000 грн щомісяця. Отже, жодним чином батько не сплачує завищений розмір аліментів порівняно з матір`ю. Крім того, мати проживає разом з непрацездатним повнолітнім сином і забезпечує йому постійний догляд у зв`язку з його захворюванням, цілодобово дбає по потреби сина, який не здатен навіть до простих побутових речей (наприклад - приготування їжі). Таким чином, участь батьків у вихованні та утриманні повнолітнього вже є нерівнозначною, адже потреби людини з інвалідністю за захворюванням такого роду не визначаються лише матеріальним аспектом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що з огляду на тяжке захворювання позивача, що підтверджено встановленням йому інвалідності з дитинства, а в подальшому групи першої «Б», неможливість виконувати будь-які види праці, потребу у постійному догляді та нагляді, можливо та доцільно забезпечити позивачеві матеріальне утримання на рівні, не меншому, ніж для неповнолітньої дитини. Окрім того, суд керувався тим, що аліменти покликані забезпечити повсякденні потреби позивача у харчуванні, зміні сезонного одягу, підтриманні стану здоров`я на рівні не гіршому, ніж на час звернення до суду, тощо. Враховуючи, що на утримання іншої неповнолітньої дитини відповідача ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти за рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу по справі 213/1917/23 стягуються у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку відповідача, присудження аліментів на утримання ОСОБА_1 , у більшому розмірі, призведе до дискримінації, адже за станом свого здоров`я останній не має можливості задовольнити свої повсякденні потреби самостійно.

Разом з тим, колегією суддів при перегляді оскаржуваного рішення, береться до уваги той факт, що маючи достатній рівень заробітної плати та змогу сплачувати аліменти, батьком не в повному обсязі виконувалися його обов`язки, оскільки, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по ВП №59834134, станом на 01 травня 2023 року заборгованість боржника ОСОБА_3 становить 166 122,31 грн. Таким відношенням до своїх обов`язків, батько позбавляє свого сина грошових коштів, які є вкрай необхідними для життєдіяльності дитини з інвалідністю.

Враховуючи вищезазначене, усі доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції висновків, апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 .

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: