Справа № 385/1745/24
Провадження № 2/385/712/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2025 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Гришака А.М.,

з участю секретаря судового засідання Зеленко О.І.,

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Гайвороні Кіровоградської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 27 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та ОСОБА_4 (далі-Позичальник) було укладено кредитний договір № 014-09.5-75312, згідно умов якого Банк надав їй кредит у розмірі 35 000,00 дол. США. Після укладення Кредитного договору Позичальник змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». Відповідно до пункту 3.5 Кредитного договору, виконання зобов`язання Позичальниці за Кредитним договором забезпечується іпотекою та порукою.

В забезпечення вимог Кредитора, 23 березня 2010 року до Кредитного договору було укладено Договір поруки №014-09.5-75312 (далі - «Договір поруки») між Банком та ОСОБА_2 (далі - «Поручитель»). За вказаним договором Поручитель у випадку невиконання Позичальницею всіх або окремих взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору зобов`язався нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

У зв`язку з невиконанням кредитного договору, 11 грудня 2013 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області ухвалено рішення у цивільній справі № 402/1042/13-ц за позовом ВАТ «РАЙФФАИЗЕН БАНК Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014-09.5-75312 від 26 червня 2007 року, за яким стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «РАЙФФАИЗЕН БАНК» суму кредитної заборгованості, а саме 31 889,75 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 21.03.2013 р. (7,9930) становить 254 894,77 гри. (двісті п`ятдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири грн. 77 коп.). На виконання вищевказаного рішення 20 серпня 2014 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області було видано виконавчі листи № 402/1042/13-ц.

28 квітня 2023 року між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60, на підставі якого AT «ОКСІ БАНК» набуло право вимоги за Кредитним договором № 014-09.5-75312 від 27 червня 2007 року, який був укладений між AT «РАЙФФАИЗЕН БАНК» та ОСОБА_3 .

28 квітня 2023 року між Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60-1, на підставі якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право вимоги за Кредитним договором № 014-09.5-75312 від 27 червня 2007 року, який був укладений між AT «РАЙФФАИЗЕН БАНК» та ОСОБА_4 .

З 28 квітня 2023 року всі права вимоги за Кредитним договором №014-09.5-75312 від 27 червня 2007 року, який був укладений між AT «РАЙФФАИЗЕН БАНК» та ОСОБА_4 та Договором поруки від №014-09.5-75312 від 23 березня 2010 року, який був укладений між AT «РАЙФФАИЗЕН БАНК» та ОСОБА_2 перейшли до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

Право на звернення з позовною заявою про стягнення заборгованості відповідно до статті 625 ЦК України у Кредитора виникло з моменту ухвалення рішення Ульяновським районним судом Кіровоградської області від 11 грудня 2013 року у справі №402/1042/13-ц до моменту його усунення і обмежувалось останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Оскільки з вказаним позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулось до суду під час дії на всій території України воєнного стану, вказує, що позов подано в межах строку позовної давності, а саме за період з 02.04.2017 року по 01.03.2020 року.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчою округу Кіровоградської області Шмалько О.О. перебували: виконавче провадження № 61980750 з примусового виконання виконавчого листа № 402/1042/13-ц, виданого 20.08.2014 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014-09.5-75312 від 27 червня 2007 року у сумі 31 889,75 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 21.03.2013 р. (7,9930) становить 254 894,77 гри. (двісті п`ятдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири грн. 77 коп.), а також, судовий збір у розмірі 849,65 грн.; виконавче провадження № 62205460 з примусового виконання виконавчого листа № 402/1042/13-ц, виданого 20.08.2014 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014-09.5-75312 від 27 червня 2007 року у сумі 31 889,75 дол. США. що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 21.03.2013 р. (7,9930) становить 254 894,77 грн. (двісті п`ятдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири грн. 77 коп.).

30 січня 2024 року приватним виконавцем Шмалько О.О. було винесено постанови, відповідно до яких вищезазначені виконавчі провадження закінчено на підставі п. 9 ст. 39 «Закону України «Про виконавче провадження».

Рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2013 року у цивільній справі № 402/1042/13-ц відповідачами тривалий час не виконувалось, у зв`язку з чим, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» має право задовольнити понесені ним втрати за неналежне виконання зобов`язання, шляхом отримання компенсації від Боржників, а тому, фактичне виконання рішення відповідачами не позбавляє Товариство можливості на відшкодування сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України за період невиконання рішення.

Таким чином, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» вважає за необхідне стягнути заборгованість із урахуванням 3% річних в сумі 2 791,00 дол. США.

Просить суд: стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 014-09.5-75312 від 02 липня 2007 року, а саме, три відсотки річних в розмірі 2 791,00 дол. США.

Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 02.12.2024 року відкрито провадження у справі.

12.12.2024 року від відповідачів по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву. В відзиві позивачі зазначають, що з позовної заяви не вбачається, щоб якесь право чи інтерес ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було порушено відповідачами, не визнано чи оскаржено. Позивач не вказує, яке саме його право чи інтерес та яким саме відповідачем було порушено, не визнано чи оскаржено.

Позивач розраховував 3% річних в розмірі 2791 доларів США, виходячи з того, що відповідно до рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2013 р. сума заборгованості, яка підлягала стягненню, на його думку, складала нібито 31889,75 доларів США. Однак фактично суд стягнув заборгованість не в сумі 31 889,75 доларів США, а в сумі 254 894,77 грн., тому що в рішенні суду зазначено про стягнення заборгованості в сумі 31 889,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 254 894,77 грн. Саме така сума була сплачена відповідачем-1 ОСОБА_1 за виконавчим документом, внаслідок чого виконавчі провадження відносно обох відповідачів були закінчені в результаті повного виконання рішення суду. 30.01.2024 р. приватним виконавцем Шмалько О. О. винесено постанови про закінчення проваджень на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, якщо б у позивача і були б підстави для нарахування 3% річних, то він мав би право нараховувати їх не з 31 889,75 доларів США, а з 254 894,77 грн. У ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» були відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про стягнення 3% річних, як би вони і нараховувались навіть з 254 894,77 грн.

Позивач 19.11.2024 р. звернувся з позовом про стягнення 3% річних за період з 02.04.2017 р. по 01.03.2020 р. в розмірі 2 791 доларів США на підставі ст. 625 ЦК України.

Позивач мав би право звертатись з позовом до суду про стягнення 3% річних за період з 19.11.2021 р. (мінус три роки з дня подачі позову 19.11.2024 р.) по 30.01.2024 р. (день закінчення виконавчого провадження), а не за період з 02.04.2017 р. по 01.03.2020 р.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто згідно з вказаною нормою права позивач не тільки не мав права звертатись з позовом до суду про стягнення 3% річних за період з 24.02.2022 р. по 19.11.2024 p., а, навпаки, зобов`язаний був списати нараховані 3% річних.

Відповідно до п. 6 Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг"; споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

Карантин не території України був встановлений по 30.04.2023 р. Таким чином, згідно з вказаною нормою права позивач не тільки не мав права звертатись з позовом до суду про стягнення 3% річних за період з 19.11.2021 р. по 30.04.2023 p., а, навпаки, зобов`язаний був списати нараховані 3% річних.

Наявність положення п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про продовження строку, визначеного ст. 257 ЦК України, на строк дії карантину, не наділяло позивача правом на звернення до суду 19.11.2024 р. з позовом про стягнення 3% річних за період саме з 02.04.2017 р. по 01.03.2020 р.

На підставі викладеного просять суд відмовити ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» у задоволенні його позовних вимог.

27.12.2024 року від відповідачів по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив. В якому зазначають, що Позивач не вказував, яке саме його право чи інтерес та яким саме відповідачем було порушено, не визнано чи оскаржено.

На день оголошення рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2013 р. воно повністю відповідало правової позиції (правовим висновкам) Верховного Суду, яка існувала на той час і ще пізніше, зокрема - постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі N 6-79цс14, у якій зазначено, що, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання, є національна валюта України - гривня. Відтак у національній валюті України підлягають стягненню й інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України. Таким чином, мотиви відхилення позивачем запереченням щодо правомірності розрахування 3% річних саме з 31 889,75 доларів, є не обґрунтованими.

Не є також обґрунтованими мотиви відхилення позивачем заперечення відповідачів щодо правомірності його звернення до суду з позовом про стягнення 3% річних за період з 02.04.2017р. по 01.03.2020 р. в розмірі 2 791 доларів СІЛА на підставі ст. 625 ЦК України.

02.01.2025 року від ТОВ «Цикл Фінанс» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивач вказує, що фактичне виконання рішення не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання чи невчасне виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» має право стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_2 суму заборгованості на підставі статті 625 ЦПК України. Прострочивши грошове зобов`язання Відповідачі порушили права Кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» має право отримати компенсацію від Боржника, в розмірі трьох процентів річних від простроченої суми за неналежне виконання зобов`язання. Правомірним є нарахування трьох відсотків річних на суму основної заборгованості визначену в іноземній валюті, оскільки позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання та попередньо пред`явив позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором в доларах США з визначенням еквівалента такої суми у гривні.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Надав до суду заяву в якій просив судові засідання по справі проводити без участі представника ТОВ «Цикл Фінанс».

В судовому засіданні відповідачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили у позові відмовити повністю з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

27.06.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке в послідуючому змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Кредитор) та ОСОБА_4 (далі Позичальниця) було укладено кредитний договір № 014-09.5-75312, згідно умов якого Банк надав їй кредит у розмірі 35000,00 дол. США. Після укладення Кредитного договору ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». Відповідно до пункту 3.5 Кредитного договору, виконання зобов`язання Позичальниці за Кредитним договором забезпечується іпотекою та порукою. Відповідно до пункту 6.5 Кредитного договору у випадку невиконання Позичальницею умов та/або договорів, що забезпечують погашення кредиту Кредитор має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки, відшкодування збитків і таке дострокове погашення повинно бути здійснене Позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання Позичальнику відповідного повідомлення від Кредитора з вимогою дострокового погашення. У випадку порушення Позичальницею своїх зобов`язань за кредитним Договором, у т.ч. у випадку невиконання зобов`язань з дострокового погашення заборгованості відповідно до умов Договору, Кредитор має право без отримання її додаткової письмової згоди за власним вибором звернути стягнення на предмет іпотеки/застави або одержати відшкодування з майна Позичальниці, або звернутися до поручителів/майнових поручителів. (а.с.6-8).

В забезпечення вимог Кредитора, 23 березня 2010 року до Кредитного договору було укладено Договір поруки №014-09 5-75312 (далі - «Договір поруки») між Банком та ОСОБА_2 (далі - «Поручитель»). За вказаним договором Поручитель у випадку невиконання Позичальницею всіх або окремих взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору зобов`язався нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків. На протязі 5-ти банківських днів з дня отримання відповідної вимоги Банку. Вказані дані підтверджуються Договором поруки №014-09.5-75312 від 23.03.2010 року (а.с.9-10).

Рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11 грудня 2013 року, справа №402/1042/13-ц позов Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 задовольнити повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Кіровоградської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014-09.5-75312 від 27 червня 2007 року у сумі 31 889,75 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 21.03.2013 р. (7,9930) становить 254 894,77 грн (а.с. 11-12).

28.04.2023 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та АТ «Оксі Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-60, відповідно до якого АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило на користь АТ «Оксі Банк» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014-09.5-75312 (а.с. 13-31).

28.04.2023 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-60-1, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» відступило на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014-09.5-75312 (а.с. 32-50).

Згідно копії Постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2024 року, ВП №61980750 виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого лист №402/1042/13-ц виданий 20.08.2014, Ульяновським районним судом Кіровоградської області закінчено в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с.51).

Згідно копії Постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2024 року, ВП №62205460 виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого лист №402/1042/13-ц виданий 20.08.2014, Ульяновським районним судом Кіровоградської області закінчено в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом (а.с.54).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за Кредитним договором, яким їй надано кредит строком до 26.06.2027 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальниці та ОСОБА_2 , який поручився за виконання відповідачкою цього договору на підставі укладеного із банком договору поруки. Судовим рішенням від 11 грудня 2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальниці перед банком та його порушення. Виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, пред`явлений до примусового виконання та після тривалого виконавчого провадження добровільно виконано одним із боржників, про що винесені Постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2024 року ВП №61980750 , ВП №62205460 (а.с.51,54).

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11.12. 2013 р. про стягнення боргу, зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання січня 2024 року (дата останнього платежу з погашення боргу). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до січня 2024 року.

При розгляді даної справи необхідно визначити правову природу валюти при визначенні 3 % річних, передбачених у частині другій статті 625 ЦК України.

Так Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року, справа №373/2054/16-ц, зробила наступні висновки.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

3 % річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

За умовами кредитного договору №014-09.5-75312, укладеного між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8 , кредитні кошти надавались у валюті долар США. Згідно рішення Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 11.12.2013 року (справа №402/1042/13-ц) стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Кіровоградської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014-09.5-75312 від 27 червня 2007 року у сумі 31 889,75 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 21.03.2013 р. (7,9930) становить 254 894,77 грн.

За таких обставин стягнення заборгованості з відповідачів повинно здійснюватись в іноземній валюті, тобто прострочене зобов`язання визначене у розмірі 31889,75 дол. США, що передбачає і нарахування 3% річних саме з 31889,75 дол. США.

Отже, оскільки відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 прострочили виконання грошового зобов`язання, то на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» необхідно стягнути 3 % річних у розмірі 2791,00 дол. США (згідно розрахунку поданого позивачем та з яким суд погоджується).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ч. ч. 1,2,3 ст. 1078 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

У позові ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» посилалося на те, що відповідач підписав 26.06.2007 року кредитний договір з ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», згідно якого отримала кредитні кошти, а саме 35000 доларів США. Даним договором було визначено суму кредиту, строк кредитування, розмір, підстави стягнення процентів за користування кредитними коштами, штрафні санкції у разі порушення умов договору.

23 березня 2010 року до Кредитного договору було укладено Договір поруки №014-09.5-75312 між Банком та ОСОБА_2 . За вказаним договором Поручитель у випадку невиконання Позичальницею всіх або окремих взятих на себе зобов`язань по Кредитному договору зобов`язався нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

У зв`язку з невиконанням кредитного договору, 11 грудня 2013 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області ухвалено рішення у цивільній справі № 402/1042/13-ц за позовом ВАТ «РАЙФФАИЗЕН БАНК Аваль» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014-09.5-75312 від 26 червня 2007 року, за яким стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «РАЙФФАИЗЕН БАНК» суму кредитної заборгованості, а саме 31 889,75 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 21.03.2013 р. (7,9930) становить 254 894,77 гри. (двісті п`ятдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто чотири грн. 77 коп.).

У подальшому право вимоги за вищевказаним кредитним договором, на підставі договору факторингу, перейшло від первісного кредитора ВАТ «РАЙФФАИЗЕН БАНК Аваль» до АТ «Оксі Банк», а далі до позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

Таким чином, суд погоджується з аргументами позивача, що право вимоги за кредитним договором перейшло ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню.

Щодо строків позовної давності

Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України).

Порядок відліку позовної давності наведено у статті 261 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому січень 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості, стягнутої за судовим рішенням) і є датою, коли зобов`язання відповідачів перед банком за Кредитним договором припинилося.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Таким чином, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

У цій справі ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» пред`явило позов 21.11.2024 року (день подачі позовної заяви до поштового оператора). Позивач просить стягнути 3% річних з відповідачів за період з 02.04.2017 року по 01.03.2020 року.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності:а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

У відзиві на позовну заяву заявлено про застосування позовної давності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Дія карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) тривала до 30 червня 2023 року.

Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Врахувавши, що останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 02.04.2020 року, а Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, та враховуючи запровадження воєнного стану з 24 лютого 2022 року, вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості з боржника разом із поручителем підлягають до задоволення.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. (а.с. 5).

Враховуючи викладене, а також те, що позов задоволено у повному обсязі, витрати по оплаті судового збору слід покласти на відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» () заборгованість за кредитним договором № 014-09.5-75312 від 27 червня 2007 року, а саме, 3% річних в розмірі 2791 (дві тисячі сімсот дев`яносто один) долар США.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1514 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1514 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. ГРИШАК

Дата документу 20.02.2025