Справа №766/539/24
Провадження №2/173/90/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді - Петрюк Т.М.

При секретареві - Рудовій Л.В.

За участю: представника позивача - адвоката Сулими В.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в залі суду, в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Сулима Вадим Володимирович до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Суворовської районної ради м. Херсону про позбавлення батьківських прав ,-

ВСТАНОВИВ:

12.03.2024 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області в порядку підсудності надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 ,. представник позивача, адвокат Сулима В.В,. до відповідача ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Суворовської районної ради м. Херсону про позбавлення батьківських прав

20.03.2024 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи

21.03.2024 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 31.05.2024 року.

14.06.2024 року проведений перерозподіл справи іншому складові суду. Справа призначена до розгляду в підготовчому судовому засідання на 11.11.2024 року.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

11.11.2024 року проведене підготовче судове засідання та справа призначена до судового розгляду на 04.02.2025 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки відповідно до 43, 44, 49 ЦПК України.

04.02.2025 року в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

Він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 серпня 2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області його батьками є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

21 серпня 2014 року рішенням Скадовського районного суду Херсонської області шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірваний за ініціативою матері позивача. Згідно рішення суду, причиною розірвання шлюбу мати позивача зазначила, що відповідач ОСОБА_2 ,. почав зловживати спиртними напоями та комп`ютерними розвагами. Втратив цікавість до справ сім`ї, не цікавиться дітьми. Проживає окремо від сім`ї.

25 вересня 2014 року за рішенням Скадовського районного суду Херсонської області стягнені аліменти з ОСОБА_2 , на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 06.08.2014 року, при цьому як вбачається з рішення суду ОСОБА_2 ,, проти позову не заперечував, погодившись в тому числі і з тим, що матеріальну допомогу своїм дітям не надає.

ІНФОРМАЦІЯ_5 мати позивача - ОСОБА_3 , померла.

Фактично з дня народження відповідач самоусунувся від обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Його вихованням та утриманням займалась мати, а після її смерті бабуся - ОСОБА_5 та дядько - ОСОБА_6 . Вказані особи фактично замінили позивачеві батьків, турбуються про його розвиток, утримують та виховують його.

В свою чергу відповідач повністю втратив контакт з позивачем. Усунувся від надання будь-якої матеріальної допомоги. Не піклується про фізичний і духовний розвиток позивача. Його навчання, підготовку до самостійного життя не забезпечує. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Не спілкується з позивачем в обсязі, необхідному для його самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання позивачем освіти, що й стало підставою звернення із позовом до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив їх задовольнити, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також пояснив, що батько не підтримує будь-якого зв`язку зі своїм сином. Його довірителеві навіть невідомо місце фактичного перебування відповідача. Вихованням та утриманням дитини займаються його бабуся і батько.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом виставлення інформації на офіційному веб-сайті судової влади. Відзив на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність. Письмових пояснень суду не надав.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, заслухавши учасників розгляду справи, думку дитини, дослідивши матеріали справи приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22 серпня 2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області батьками позивача є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

21 серпня 2014 року рішенням Скадовського районного суду Херсонської області шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 розірваний за ініціативою матері позивача. Згідно рішення суду, причиною розірвання шлюбу мати позивача зазначила, що відповідач ОСОБА_2 ,. почав зловживати спиртними напоями та комп`ютерними розвагами. Втратив цікавість до справ сім`ї, не цікавиться дітьми. Проживає окремо в ід сім`ї, що підтверджується копією рішення суду.

25 вересня 2014 року за рішенням Скадовського районного суду Херсонської області стягнені аліменти з ОСОБА_2 , на утримання двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 06.08.2014 року, при цьому як вбачається з рішення суду ОСОБА_2 ,, проти позову не заперечував, погодившись в тому числі і з тим, що матеріальну допомогу своїм дітям не надає, що підтверджується копією рішення суду.

ІНФОРМАЦІЯ_5 мати позивача - ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

В порушення ст.ст. 150, 180 СК України, згідно яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, поважати дитину, утримувати дитину до досягненню нею повноліття, як встановлено в судовому засіданні відповідач, ОСОБА_2 , ухиляється від виконання цих своїх обов`язків, не бажає займатись вихованням та утриманням свого неповнолітнього сина.

Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до наданої суду психолого-педагогічної характеристики встановлено, що після смерті матері (осінь 2014 року) вихованням дитини, ОСОБА_1 , займається бабуся, яка намагається виховувати онука в атмосфері любові, поваги, шанування старших людей. Постійно здійснює контроль за навчанням. Дитина відвідує гуртки, приймає активну участь у житті школи. До школи хлопчик приходить чистий, охайний. Має все необхідне для комфортного навчання.

За два роки навчання ОСОБА_1 батько жодного разу не відвідав школу, не поцікавився навчанням та поведінкою сина, особисто чи по телефону.

Позивачем у справі є сам неповнолітній син відповідача, ОСОБА_1 , який обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що батько втратив будь-який зв`язок з ним, усунувся від надання будь-якої матеріальної допомоги. Не піклується про фізичний і духовний розвиток позивача. Його навчання, підготовку до самостійного життя не забезпечує. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Не спілкується з позивачем в обсязі, необхідному для його самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання позивачем освіти. Відповідач будь-яких заперечень та доказів на спростування даних обгрунтувань не надав.

Відповідно до висновку органів опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної в місті Херсоні ради від 11.01.2024 року № 63, орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю, батьком обов`язків по вихованню доньки, а також встановити, що мати , батько ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Виходячи з вищевикладених обставин, та оцінюючи всі надані суду докази в їх сукупності, суд у відповідності із обраним позивачем способом захисту його порушених прав, як неповнолітньої дитини, вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки судом встановлено, що відповідач свідомо та систематично ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо участі у вихованні дитини. Будь-яких перешкод, які б заважали відповідачеві виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини судом не встановлено. Відповідач залишив сина на матір, в подальшому на бабусю, та будь-якої участі у вихованні сина не приймає, з сином не спілкується та не проявляє батьківської турботи про нього. Така поведінка батька є свідомою, систематичною та протягом значного періоду часу не змінюється. Батька зовсім не цікавить доля дитини, мати якої померла.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, - при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Оскільки з приводу стягнення аліментів рішення судом ухвалювалось раніше, суд при вирішенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав дане питання не вирішує.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України - Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Таким чином рішення суду після набрання законної сили направити Скадовському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), для відома

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача в рахунок держави підлягає стягненю судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України. суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Сулима Вадим Володимирович до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: служба у справах дітей Суворовської районної ради м. Херсону про позбавлення батьківських прав - задовольнити .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , по відношенню до його неповнолітнього сина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народження якого зареєстроване відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції Херсонської області, актовий запис 138.

Неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати службі у справах дітей Суворовської районної ради м. Херсону для вирішення питання про встановлення піклування, або поміщення до комунального навчально-виховного закладу.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в рахунок держави в сумі 1211 грн 20 коп.

Копію рішення після набрання законної сили направити Скадовському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Скадовському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) для відома.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлений 14.02.2025 року

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 24.02.2025 року

Дата набрання законної сили: 18.03.2025 року