Справа № 342/1411/24
Провадження № 2-о/342/29/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

з участю секретаря судового засідання Малик Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Городенка в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Візінський Василь Васильович, заінтересована особа - Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області про встановлення факту спільного проживання,

в с т а н о в и в:

Адвокат Візінський В.В. звернувся до суду з заявою в інтересах ОСОБА_1 та просить встановити факт постійного спільного проживання заявника разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви представник заявника зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника - ОСОБА_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме, земельна ділянка кадастровий номер :03:001:0059, площею 0,6760 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах с. Корнів Коломийського району (раніше Городенківського району) Івано-Франківської області.

За життя ОСОБА_2 залишив заповіт, відповідно до якого все своє майно заповів заявнику. Після смерті батька заявник має намір успадкувати вищезазначене спадкове майно, однак на день смерті спадкодавця разом з ним не був зареєстрований і не подав нотаріусу у встановлений законом термін заяву про прийняття спадщини.

Померлий ОСОБА_2 проживав із заявником за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання, вели спільне господарство. Дане господарство належить заявнику на праві приватної власності.

Встановлення факту постійного спільного проживання заявника із спадкодавцем ОСОБА_1 на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати його права спадкоємця.

Ухвалою суду від 27.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження.

Судове засідання, призначене на 11 год 30 хв 16.12.2024, не відбулося у зв`язку із відключенням електропостачання в приміщення Городенківського районного суду Івано-Франківської області, про що свідчить Акт про знеструмлення електромережі Городенківського районного суду від 16.12.2024 № 01-150/66/2024.

Судове засідання, призначене на 21.01.2025, відкладено за клопотанням представника заявника.

Учасники справи у судові засідання, призначені на 05.02.2025 та 19.02.2025, не з`явилися.

Представник заявника - адвокат Візінський В.В. 05.02.2025 та 07.02.2025 подав до суду заяви про розгляд справи за його відсутності та за відсутності заявника, зазначивши, що заявлені вимоги вони підтримують у повному обсязі, просять задовольнити.

Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області30.12.2024 подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що батьками заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 25 від 16 травня 1963 р., що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 16 травня 1963 р. виконавчим комітетом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Батьки заявника ОСОБА_2 , 1938 року народження, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3, перебували у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 15 від 22 листопада 1962 р., про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 22 листопада 1962 р. виконавчим комітетом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Мати заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис за № 7 від 25 жовтня 2019 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 25 жовтня 2019 р. виконкомом Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області.

Батько заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 519 від 14 липня 2021 р., що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 14 липня 2021 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

За заповітом, посвідченим 02 жовтня 2020 р. секретарем виконкому Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 17, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_1 , все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право (житловий будинок, господарські будівлі, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства та будівництва, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельний пай)) заповів синові ОСОБА_1 .

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина.

До спадкового майна ОСОБА_2 входять земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Корнівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, площею 0,6760 га, кадастровий номер :03:001:0059 та площею 0,6866 га, кадастровий номер :04:002:0040, що належали спадкодавцю згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 155531 та серії ЯЖ № 155577, виданих 26.11.2008 Городенківською районною державною адміністрацією.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, - визначено ч.1 ст.1221 ЦК України.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно батька заявник звернувся до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Яшана Р.Р. Розглянувши подані заявником документи, нотаріус, постановою від 15.11.2024 № 421/02-31, відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 , у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини, оскільки він не був зареєстрований разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подав нотаріусу у встановлений законом термін заяву про прийняття спадщини.

Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79236986, виданим 21.11.2024 приватним нотаріусом Яшаном Р.Р., стверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася.

Відповідно до ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Підпунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.20 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно із ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Заявник ОСОБА_1 з 03.02.1984 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується копією витягу з реєстру Чернелицької територіальної громади № 2024/015160220, сформованого 20.12.2024.

Батько заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а проживав до дня смерті зі своїм сином по АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками № 456 від 04.11.2024 та № 561 від 20.12.2024, виданими Корнівським старостинським округом № 6 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводив похорон свого батька ОСОБА_2 , що стверджується довідкою № 182, виданою 15.07.2021 Корнівським старостинським округом № 6 Чернелицької селищної ради.

Згідно копії довідки № 567, виданої 24.07.2023 Управлінням соціального захисту населення Коломийської районної державної адміністрації, заявник ОСОБА_1 отримував компенсаційну виплату по догляду за особою, яка досягла 80-ти річного віку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 06.12.2018 по 09.07.2021.

Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Наведений висновок зробив Верховний Суд у справі№484/747/17 від 10.01.2019.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

У судовому засіданні здобуто достатньо доказів на підтвердження факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини надасть змогу заявнику оформити право на спадщину за заповітом на нерухоме майно спадкодавця. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, оскільки судом не встановлено спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України мають обов`язкову частку в спадщині ОСОБА_2 та прийняли спадщину. Чинним законодавством не передбачено іншого (позасудового) порядку встановлення зазначеного факту.

Враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем начас відкриття спадщини необхідно заявнику для оформлення спадкових прав, іншого порядку встановлення такого факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що заявлені представником заявника вимоги слід задовольнити.

При винесенні рішення судом враховується те, що згідно постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області віднесена до Коломийського району Івано-Франківської області.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Візінський Василь Васильович, заінтересована особа - Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області про встановлення факту спільного проживання задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи:

- заявник ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- представник заявника - адвокат Візінський Василь Васильович, адреса робочого місця адвоката: вул. Шевченка, буд. 71А, офіс 7, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

- заінтересована особа Чернелицька селищна рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Незалежності, 10А, смт Чернелиця, Коломийський район, Івано-Франківська область, .

Повний текст судового рішення складено 25.02.2025.

Суддя: Андріюк І. Г.