"20" лютого 2025 р. Справа № 363/4521/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі головуючої судді Дьоміної О.П., за участю секретаря судового засідання Ходасевич Д.К., розглянувши заяву представника позивача Руденка В.В. про закриття провадження та повернення судового збору по справі за позовом ТОВ «Газорозподільчі мережі України» Київської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» до ОСОБА_1 , третя особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачки: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу,-

ВСТАНОВИВ:

Представником позивача ОСОБА_3 було подано до суду 09.09.2024 року відповідну позовну заяву.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.09.2024 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження по вказані цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

18.11.2024 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду спрямований відзив, в якому остання просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилалася на те, що частина боргу сплачена в сумі 1096,45 грн. Також відповідачка ОСОБА_1 спрямувала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вимоги, викладені у відзиві на позов підтримала.

25.11.2024 року на адресу суду від представника позивача спрямована відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якій представник позивача Руденко В.В. з обставинами, викладеними у відзиві відповідачки не погодився та просив задовольнити позов у повному обсязі.

03.12.2024 року представник позивача спрямував до суду уточнений позов, в якому просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача лише 3% річних в розмірі 21,79 грн. та інфляційні витрати в сумі 62,96 грн., а також судовий збір в сумі 3028 грн., оскільки станом на 28.11.2024 року відповідачкою оплачена заборгованість за отримані послуги розподілу природного газу в сумі 4 279,33 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.12.2024 року, за клопотанням відповідачки, залучено ОСОБА_2 до участі у справі за позовом ТОВ «Газорозподільчі мережі України» Київської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України», що подана представником позивача Руденком В.В. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу, як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачки та відкладено розгляд справи на 10 год. ранку 20.02.2025 року.

18.02.2025 року до суду надійшла заява представника позивача Руденка В.В. про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки після пред`явлення позову до суду відповідачкою сплачено на користь позивача заборгованість за послуги розподілу природного газу, 3% річних та інфляційні витрати. У вказаній заяві, представник позивача також просив повернути сплачений судовий збір.

Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, від представника позивача до суду спрямована заява щодо розгляду його клопотання про закриття провадження по справі за його відсутності.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву представника позивача, а також матеріали справи, суд дійшов наступного висновку:

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Стаття 49 ч. 2 п. 1 ЦПК України зазначає, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Статтею 62 ЦПК України встановлено перелік документів, що підтверджують повноваження представників. Так, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 64 ЦПК України, представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. До позовної заяви, представником позивача додано копію довіреності від 28.01.2025 року, якою ОСОБА_3 уповноважено підписувати позовні заяви, апеляційні та касаційні скарги, інші процесуальні документи, тощо.

Як убачається із заяви представника позивача, останній просив суд закрити провадження у справі та повернути сплачений позивачем судовий збір, у зв`язку з тим, що відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України - суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Згідно вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду постановою від 20.09.2021 року у справі за №638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) роз`яснила, що мається на увазі під відсутністю предмету спору. Так, Колегія суддів вважала, що необхідно конкретизувати висновок Верховного Суду щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме зазначити, що закриття провадження у справі можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення, з огляду на таке. Так, поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

ОП КСЦ Верховного Суду виснувала, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому, суд враховує, що відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а в свою чергу відсутність предмета судового розгляду тягне за собою припинення провадження у справі. Тобто за відсутності спору сторін щодо відповідних прав та обов`язків і відсутності з боку жодної із сторін дій, які свідчать про наявність між ними неврегульованих спірних питань, маються підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме у разі відсутності предмета спору.

З а таких обставин, суд вважає за доцільне задовольнити заяву представника позивача та закрити провадження у вказаній справі.

Щодо повернення з державного бюджету судового збору, який було сплачено позивачем при подачі позову до суду, суд зазначає наступне:

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України - про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема і в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Оскільки, провадження по даній справі закрито у зв`язку із відсутністю предмету спору, суд вважає, що позивачу слід повернути сплачений ним при подачі цього позову до суду, судовий збір.

На підставі викладеного вище та керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 255, 353-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача Руденка В.В. про закриття провадження у справі та повернення судового збору задовольнити.

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «Газорозподільчі мережі України» Київської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачки: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу закрити.

Повернути Київській філії ТОВ «Газорозподільні мережі України», , адреса: 08150, Київська область, м. Боярка, вул. Шевченка, 178, судовий збір, сплачений за подання цього позову до суду, відповідно до платіжних інструкцій за №7109 від 22.07.2024 року у розмірі - 302,80 грн. та за №8093 від 20.08.2024 року у розмірі - 2 725,20 грн.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуюча суддя О.П. Дьоміна