Справа № 346/1979/24
Провадження № 22-ц/4808/174/25
Головуючий у 1 інстанції Махно Н. В.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

секретар: Гудяк Х. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2024 року, в складі судді Махно Н. В., ухвалене в м. Коломия Івано-Франківської області, повний текст якого складено 18 листопада 2024 року, у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (надалі ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 14 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 948570471. Кредитний договір підписано ОСОБА_1 , шляхом використання електронного підпису, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. У подальшому виконуючи умови договору, ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога»перерахувало кредитні кошти відповідачу в сумі 20 000 грн. на її банківську картку.

Всупереч умовам договору та вимог законодавства відповідач не виконала своїх зобов`язань та допустила заборгованість.

У подальшому між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТзОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за вищенаведеним договором.

У свою чергу, 05 серпня 2020 року ТзОВ «Таліон Плюс» відступило право грошової вимоги до позичальників ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс».

Пізніше, 06 березня 2024 року ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 06/03/24 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.

Посилаючись на вказані обставини ТзОВ «Юніт Капітал» просило стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 948570471 від 14 вересня 2021 року у розмірі 92 238 грн., яка станом на 01 квітня 2024 року складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20 000 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам в сумі 72 238 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору, та витрати на професійну правничу допомогу

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2024 року позов ТзОВ «Юніт Капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 948570471 від 14 вересня 2021 року у розмірі 92 238 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та 4 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000 грн. та відсотками за користування кредитом у розмірі 9 594 грн. задовольнити, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не врахованого того, що позивачем не вживалися заходи досудового врегулювання спору, хоча такі є обов`язковими у даній категорії справ.

Також, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в довідці є правильними.

Що стосується нарахованих відсотків за кредитним договором, то такі мали нараховуватися тільки в межах строку дії договору, тобто у період з 14 вересня 2021 року по 08 жовтня 2021 року у сумі 9 504, 00 грн. Проте, позивачем не було надано детального розрахунку заборгованості за кредитом, де б вказувалась інформація щодо розміру та періоду нарахувань по кредиту. До того ж, розмір заборгованості за відсотками, що розрахований позивачем та складає 72 238, 00 грн. є непропорційно великою сумою компенсації та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, а також суперечить вимогам статті 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо неприпустимості встановлення у договорі несправедливих умов.

Окрім того, слід врахувати й те, що кредитний договір укладений 14 вересня 2021 року, тобто у період дії карантинних обмежень відповідно до постанови КМ України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2». Так, вищенаведеною постановою КМ України передбачено, що споживачі в разі допущення такого прострочення звільняються від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штаф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання споживачем зобов`язань за таким договором.

Не погоджується також з вимогою про стягнення з апелянта на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки на підтвердження понесення таких витрат, позивачем не було додано до матеріалів справи жодного належного документу, що свідчили б про фактичну оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням та отриманням правової допомоги ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ».

У відзиві на апеляційні скарги представник ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» зазначає, що висновок суду першої інстанції є вірним, об`єктивним та таким, що відповідає нормам матеріального права, які регулюють виниклі правовідносини між сторонами у справі. Посилаючись на вищенаведене, представник ТзОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» просить суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2024 року без змін.

За положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Суд першої інстанції встановив, що 14 вересня 2021 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали кредитний договір № 948570471 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Цього ж дня ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переказало відповідачці грошові кошти у сумі 20 000 грн. на її банківську карту.

28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 948570471 від 14 вересня 2021 року на загальну суму 57 670 грн., що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 163 від 07 грудня 2021 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 948570471 від 14 вересня 2021 року на загальну суму 92 238 грн., що, як зазначає позивач, підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року.

06 березня 2024 року ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 06/03/24 відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідачки за згаданим кредитним договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 06/03/24 від 06 березня 2024 року, від ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 92 238 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів ураховує наступне.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою укладено договір кредитної лінії № 948570471 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора MNV86NB2.

Відповідно до п. 1.1. цього договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 22 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі га умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

У п. 1.7 договору сторони погодили, що кредитна лінія надається строком на 24 дні до 08 жовтня 2021 року і цей строк є Дисконтним.

Згідно з п. 1.8 сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом оплати ним протягом Дисконтного та Пільгового періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови, якщо такі оплати активовані позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку Дисконтного періоду.

Відповідно до п. 1.9.1 договору виключно на період строку визначеного в п.1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 142,35 процентів річних, що становить 0,39 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

На підтвердження укладення договору позивач надав довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій зазначено, що договір від 14 вересня 2021 року був підписаний відповідачкою з використанням одноразового ідентифікатора MNV86NB2, направленого останній 14 вересня 2021 року об 11:27:16 год., на номер мобільного телефону вказаний нею в заявці на отримання грошових коштів НОМЕР_1 , сума кредиту 20 000 грн., строк 24 дні, процентна ставка: 1,98 % в день (том 1 а.с. 55.

Відразу після вчинених дій товариством було перераховано грошові кошти у розмірі 20 000 грн. на банківську карту (4149-39ХХ-ХХХХ-3410), що належить відповідачці, що підтверджує той факт, що остання прийняла пропозицію ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (копія платіжного доручення № 63b916fc-51cf-43bb-b129-4c97e916e281 від 14.09.21 року том 1 а.с. 54, 73).

Заперечуючи факт отримання кредитних коштів, відповідачка була зобов`язана надати відповідні докази згідно із ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 76 ЦПК України та, оскільки належних та допустимих доказів на спростування зазначеного платіжного доручення відповідачкою не надано, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Як вбачається з розрахунку заборгованості (том 1 а.с. 108-110, 125-126) за період з 14 вересня 2021 року по 03 лютого 2022 року позивачем нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 72 238 грн.

Між тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12), а тому доводи апеляційної скарги щодо неправильного розрахунку заборгованості зі сплати відсотків за договором є обґрунтованими.

Таким чином нарахування відсотків за користування кредитом після спливу строку кредитування законом не передбачене і оскільки враховуючи положення п. 1.7, 1.8 кредитного договору та сплату відповідачкою 07 жовтня 2021 року процентів в сумі 1 794 грн., строк кредитування за договором № 948570471 закінчився 06 листопада 2021 року стягненню підлягає заборгованість за період з 14 вересня 2021 року по 06 листопада 2021 року включно в розмірі 29 068 грн.. яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 20 000 грн. та заборгованості зі сплати відсотків в сумі 9 068 грн., яка і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на вищенаведене рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо укладення кредитного договору у період дії карантинних обмежень встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS CoV-2» правового значення для справи не мають, оскільки в своїй позовній заяві позивач не просив стягнути з відповідачки неустойку та інші платежі за прострочення виконання своїх зобов`язань за кредитом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2023 року по справі № 760/10847/20-ц було сформульовано висновок, що у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Відтак апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що відсутність квитанції про оплату послуг адвоката є підставою для відмови у відшкодування цих витрат.

З інших підстав рішення суду не оскаржується.

В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, рішення суду першої інстанцій скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, а сума задоволених позовних вимог складає 31,51% від позовних вимог, сплачений ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з ОСОБА_1 у розмірі 763 грн. 40 коп. (2 422 грн. * 31,51%), а витрати на правову допомогу у розмірі 1 575 грн. 71 коп. (5 000 грн. * 31,51%).

Відповідачці за рахунок ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» підлягає відшкодуванню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3 110 грн. 63 коп. (4 542 грн. * (100% - 31,51%)).

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13 листопада 2024 року скасувати.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» заборгованість за договором кредитної лінії № 948570471 від 14 вересня 2021 року за період з 14 вересня 2021 року по 06 листопада 2021 року включно в сумі 29 068 (двадцять дев`ять тисяч шістдесят вісім) грн. з яких: 20 000 грн. заборгованість за тілом кредиту та 9 068 заборгованість за процентами.

В задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з процентів за період з 07 листопада 2021 року по 30 травня 2023 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви в сумі 763 (сімсот шістдесят три) грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1 575 (одна тисяча п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 71 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 3 110 (три тисячі сто десять) грн. 63 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 17 лютого 2025 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська