Справа № 405/5/22 Головуючий у 1 інстанції: Горбань О.Ю.
Провадження № 22-ц/811/3718/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В.

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

представника ТзОВ «Спільне українське підприємство «Росан»

- Билень Т.Я., представника ТзОВ «Торговий Дім «Міст

експрес» - Бардецької Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Міст експрес» в особі відділення доставки №13223, Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українське підприємство «Росан» про захист прав споживачів та відшкодування спричинених збитків,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Міст експрес» в особі відділення доставки № 13223 (далі ТОВ «Торговий дім «Міст експрес»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українське підприємство «Росан» (далі ТОВ «Спільне українське підприємство «Росан»), в якому просили стягнути на користь кожної по 170,16 дол. США збитків та по 25 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ТОВ «Торговий дім «Міст експрес» з Китаю в Україну було сформовано посилки вартістю по 116,00 дол. США кожна, але зазначені відправлення були заблоковані митницею до пропуску з визначенням надмірної митної вартості в розмірі 190,65 дол. США за кожну посилку замість 116,00 дол.США. Позивачі вважали таку поведінку з боку митних органів неприпустимою та звертались до митних органів із заявами про перегляд помилково визначеної вартості, проте, рішення за наслідком розгляду вказаних заяв прийнято не було.

Вважають, що відповідачі проявили неуважне ставлення до позивачів, не вирішили питання збереження посилок під час триваючих процедур, внаслідок невідповідності визначеної митними органами вартості міжнародних поштових відправлень їх фактичній вартості, і як наслідок неправомірного нарахування митними органами митних платежів, поштові відправлення позивачам не вручені та повернені відправнику.

Бездіяльність відповідачів привела до втрати посилок, порушення прав позивачів, нанесення збитків в розмірі 116,00 дол США кожній та безпідставної сплати суми доставки посилок ОСОБА_1 в розмірі 54,16 дол. США та ОСОБА_3 в розмірі 54,62 дол. США, а також завдало позивачам моральної шкоди, яку вони оцінюють в розмірі 25 000,00 грн кожній.

На підставі наведеного просили задовольнити позов.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21.09.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

В апеляційній скарзі посилаються на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважають, що відповідачі проявили неуважне ставлення до позивачів, не вирішили питання збереження посилок під час триваючих процедур, внаслідок невідповідності визначеної митними органами вартості міжнародних поштових відправлень їх фактичній вартості, і як наслідок неправомірного нарахування митними органами митних платежів, поштові відправлення позивачам не вручені та повернені відправнику. Вважають, що внаслідок невручення їм поштових відправлень відповідачами, позивачам спричинені матеріальні збитки, які просять стягнути з відповідачів на користь кожного позивача по 170,16 доларів США. Крім того, проявленим знущанням з боку відповідачів, приховуванням і ненаданням належної інформації для розв`язання спору з митниками, втратою належного позивачам майна і коштів останнім спричинено моральну шкоду, яку оцінюють в розмірі 25 000 грн кожному із позивачів. Порушивши принцип рівності сторін, виконавець нав`язав такі умови одержання послуги (свавільного передчасного повернення посилок), які поставили у невигідне становище відповідачів, що призвело до втрати предмету доставки і марно проведеної оплати. Заперечують щодо ухвал суду від 02.05.2023 та 05.05.2023 в порядку ч.2 ст. 353 ЦПК, оскільки такі, на думку апелянтів, ухвалені з порушенням судом норм процесуального права.

Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Від ТзОВ «Спільне українське підприємство «Росан» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник Погасій І.П. підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, представник ТзОВ «Спільне українське підприємство «Росан» - Билень Т.Я., представник ТзОВ «Торговий Дім «Міст експрес» -Бардецька Н.І. заперечили проти задоволення апеляційної скарги. Інші учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що на інтернет-ресурсі www.alibaba.com позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали комплект автомобільних фар та оформили доставку через поштову службу Meest China.

Вказані міжнародні поштові відправлення отримали номери для відстеження: № MGRMYYQ та № MGRMYYQ.

22.10.2020 у зону митного контролю місця міжнародного поштового обміну СП «Росан» митного поста «Львів-поштовий» Галицької митниці Держмитслужби надійшли вказані міжнародні поштові відправлення разом з митними деклараціями форми СN23 з товарним вкладенням «запчастини для автомобіля».

Під час перевірки міжнародних поштових відправлень митними органами України у міжнародну пункті пропуску встановлено факт невідповідності задекларованої вартості, внаслідок чого відбулося корегування їх митної вартості. У зв`язку із цим, позивачам запропоновано сплатити визначені митними органами України митні платежі та повідомлено строки зберігання міжнародних поштових відправлень на території України.

Посадовою особою митниці оформлено оглядові розписи М-15 від 22.10.2020, якими визначено вартість товарів з кожного МПВ в розмірі по 5372,00 гривень, що перевищує еквівалент 100 євро, та нараховано митних платежів на суму по 444,85 гривень на кожне МПВ.

Встановлено, що позивачі не сплатили нараховані митними органами митні платежі, тому, у зв`язку із закінченням строків зберігання нерозмитнених міжнародних поштових відправлень та несплатою митних платежів, визначених митними органами, відправлення були повернуті відправнику у КНР.

Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі № 340/1192/21 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної митної служби України та Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Позовні вимоги у справі 340/1192/21 позивачка обґрунтовувала невідповідністю визначеної митними органами вартості МПВ їх фактичній вартості, і як наслідок неправомірне нарахування митними органами митних платежів щодо посилок № MGRMYYQ та № MGRMYYQ з вкладенням автомобільних фар. Вказаним рішенням суду підтверджено правомірність дій митного органу щодо зупинення пропуску поштового відправлення та нарахування митних платежів.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі № 340/1192/21 від 10.09.2021 залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.02.2022.

Предметом позову у цій справі є відшкодування збитків, які заподіяні у зв`язку з наданням відповідачами, на думку позивачів, неякісних послуг по перевезенню належного позивачам вантажу, а спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу перевезення багажу (пошти).

Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків у розумний строк (частина перша статті 919 ЦК України).

Згідно зі статтею 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За змістом частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спорів про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в заподіянні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що вина відповідачів у невиконанні обов`язків за договором перевезення відсутня, оскільки пропуск міжнародних поштових відправлень № MGRMYYQ та № MGRMYYQ було зупинено Галицькою митницею Держмитслужби до сплати позивачами нарахованих митних платежів.

Оскільки на поштові відправлення позивачів № MGRMYYQ та № MGRMYYQ органами митниці були нараховані митні платежі, розмитнення та передача їх для доставки та вручення була б можлива тільки після сплати одержувачами (позивачами) митних платежів, чого позивачі не здійснили.

Відповідно до укладеної між ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» та СП «Росан» Додаткової угоди від 01.07.2012 до Договору № 01072010 від 01.07.2010 ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» після розмитнення митними органами України здійснює доставку міжнародних відправлень територією України.

Позивачами не надано жодного доказу на підтвердження факту укладення договору про надання послуг поштового зв`язку з ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес», оплати ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» за послуги доставки відправлень № MGRMYYQ та № MGRMYYQ, замовлення у ТОВ «Торговий Дім «Міст Експрес» послуги з доставки відправлень № MGRMYYQ, MGRMYYQ територією України.

Районний суд правильно врахував, що позивачами надано копію Публічної оферти послуги міжнародної експрес-доставки, в якій суб`єктом господарювання, котрий надає послуги, зазначено MEEST Polska Sp.z.o.o, тобто позивачі замовляли послугу з доставки міжнародних відправлень та укладали договір доставки міжнародних поштових відправлень № MGRMYYQ, № MGRMYYQ з MEEST Polska Sp.z.o.o

Доводи апеляційної скарги правильних висновків районного суду не спростовують.

Колегія суддів звертає увагу, що питання про відвід судді Горбань О.Ю. від розгляду цієї справи вирішено судом відповідно до норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 21 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 14.02.2025

Головуючий

Судді