Справа № 286/562/25
У Х В А Л А

14.02.2025 м. Овруч

Суддя Овруцького районного суду Житомирської області Кулініч Я.В., розглянувши в м. Овруч заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за борговою розпискою, -

В С Т А Н О В И В:

12.02.2025 заявник подав до суду заяву про забезпечення позову у вищевказаній справі, у якій просить накласти арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачу - ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), а також на її грошові кошти, що знаходяться на будь-яких її рахунках, відкритих у банківських установах, які будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову, у межах заявленої до стягнення суми позовних вимог.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз`ясненнями, викладеними у вказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В заяві заявником не конкретизовано вимоги заяви про забезпечення позову, не зазначено на яке саме майно необхідно накласти арешт, не вказано вартість такого майна для перевірки співмірності заявленим вимогам, не наведено вмотивованого обґрунтування, що відповідач має намір відчужити дане майно, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду; не зазначено обставини та не надано документи, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Так, саме лише посилання на те, що відповідач приховає наявне в неї майно з метою ухилення від виконання можливого судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання доказів на підтвердження зазначених обставин також не свідчить про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Враховуючи те, що заявником в заяві про забезпечення позову не зазначено на яке саме майно необхідно накласти арешт не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, тобто, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, заява не містить ціни позову, про забезпечення якого просить заявник та пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Частина 10 ст. 153 ЦПК України зазначає, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 149, 150-153, 258-260, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за борговою розпискою повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Я. В. Кулініч