ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року

м. Черкаси

Справа № 711/3185/23
Провадження № 22-ц/821/8/25, № 22-ц/821/9/25
Категорія: 311010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Новікова О.М., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Довженко Т.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Головне управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області

представник відповідача: Ренгевич Людмила Миколаївна

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року та на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року про відмову у закритті провадження у справі (ухвалені під головуванням судді Кондрацької Н.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

19 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка з 05 квітня 2021 року перебувала у трудових відносинах з управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області. З 01 вересня 2021 року працювала на посаді начальника відділу головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління.

Верховною Радою України прийнято Закон України від 21.09.2022 №2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі Закон №2620), яким Закон України від 23.09.1999 №1105 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» викладено у новій редакції (надалі - Закон №1105). Закон №2620 набрав чинності з 01.01.2023.

Розділом VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1105 (в редакції Закону №2620) передбачено припинення Фонду соціального страхування України (надалі - Фонд) та управлінь виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступником Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

На виконання Закону №1105 (в редакції Закону №2620) Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 27.12.2022 №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України» (надалі Постанова №1442), якою передбачено припинити з 01 січня 2023 року, реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області.

Постановою №1442 призначено головою комісії з реорганізації Управління Філоненко О.А.

17 січня 2023 року позивач отримала попередження за підписом голови комісії з реорганізації Управління Філоненко О.А. від 17.01.2023 № 09-09-111 про скорочення чисельності та штату працівників Управління на підставі наказу голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД та наказу голови комісії з реорганізації Управління від 16.01.2023 №9, а також про наступне звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 18 квітня 2023 року.

Наказом від 10.04.2023 № 61-к позивача звільнено із займаної посади 18.04.2023 за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка вказує, що Головою комісії з реорганізації Управління не забезпечено дотримання процедури вивільнення та працевлаштування позивача у зв`язку з реорганізацією Управління. ОСОБА_1 було звільнено з роботи з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України, оскільки не було запропоновано іншої посади на підприємстві правонаступнику одночасно з попередженням про звільнення та голова комісії з реорганізації Управління діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наказом голови комісії з реорганізації виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД скорочено увесь штат та усю чисельність працівників, визначених штатними розписами виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в областях та м. Києві з 18.04.2023.

Отже, підставою звільнення позивача визначено скорочення займаної нею посади, тобто скорочення штату та чисельності працівників Управління, про що зазначено у попередженні про звільнення.

Про збільшення кількості та штатної чисельності працівників ГУ ПФУ в Черкаській області під час реорганізації Управління свідчать штатні розписи ГУ ПФУ в Черкаській області. Так, з порівняльного аналізу штатних розписів вбачається, що: штатна чисельність працівників ГУ ПФУ в Черкаській області на 2022 рік становила 765 штатних посад; штатна чисельність на 2023 рік становила 804 штатні посади, з них вакантних посад - 57; станом на 18.04.2023 (момент звільнення) штатна чисельність становила 814, з них вакантних посад - 33.

За таких обставин, очевидним є висновок про те, що під час реорганізації Управління в ГУ ПФУ в Черкаській області не відбулося скорочення чисельності або штату працівників.

Позивачка звертає увагу, що при реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов`язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. При цьому, до правонаступника переходять обов`язки не тільки в частині майнових прав, а й трудових відносин, в тому числі обов`язок щодо працевлаштування працівника (переведення працівника на іншу роботу).

Отже, важливою умовою при звільнені працівника на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України є неможливість перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, що передбачене частиною другою вказаної статті.

Тобто, звільнити працівника у зв`язку зі скороченням штату або чисельності працівників, можна тільки у випадку, якщо його не можливо за наявності його згоди перевести на іншу роботу.

Іншою важливою умовою при скороченні штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника, тобто запропонувати працівнику іншу роботу.

Указує, що з моменту вручення 18.01.2023 попередження про скорочення штату та до моменту звільнення, позивачу не було запропоновано жодної наявної вакансії.

В той же час, наявність вакансій, які могли та повинні бути запропоновані підтверджується переліком вакантних посад у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області станом на 01.01.2023 та 18.04.2023 (дата попередження про звільнення та дата звільнення з посади).

Особа, що подала позовну заяву, вважає, що можливість поновлення незаконно звільненого працівника до проведення реорганізації, напряму пов`язана з збереженням його посади у новоутвореному внаслідок реорганізації підприємстві.

Враховуючи, що реорганізація (припинення) Управління відбулася шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, до якого перейшли всі права й обов`язки припиненої установи, голова комісії з реорганізації Управління повинна була запропонувати позивачу рівнозначну посаду або іншу роботу в установі - правонаступника.

Отже, голова комісії з реорганізації Управління не виконала вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування ОСОБА_1 , оскільки не запропонувала їй наявні в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області вакантні посади, які вона могла обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Враховуючи наведені обставини, ОСОБА_1 вважає, що наказ від 10.04.2023 № 61-к «Про звільнення ОСОБА_1 » за п.1 ст.40 КЗпП України є незаконним та підлягає скасуванню, а її має бути поновлено на попередній посаді в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області, або на рівнозначній посаді.

Також позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 20 725,20 грн., але по день ухвалення рішення у справі, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року у задоволенні клопотання ГУ ПФУ в Черкаській області про закриття провадження у справі відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що видача наказу про звільнення позивачки не є реалізацією уповноваженими особами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області публічно-владних управлінських функцій та не була спрямовано на задоволення публічного інтересу, а є суто трудовими відносинами працівника та роботодавця, тому, спірні правовідносини є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному судочинстві.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 10.04.2023 № 61-к «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Головного управління або на рівнозначній посаді.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 73574,46 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць - допущено до негайного виконання.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь держави судовий збір у сумі 2147,20 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що оскільки у відповідача не відбулось скорочення чисельності або штату працівників (765 штатних одиниць у 2022 році проти 804 штатних посади у 2023 році, тому видання наказу від 10.04.2023 № 61-к про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади 18.04.2023 за п. 1 ст. 40 КЗпП України є незаконним та наказ підлягає скасуванню.

Також суд зазначив, що оскільки реорганізація (припинення) Управління відбулася шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, до якого перейшли всі права й обов`язки припиненої установи, голова комісії з реорганізації Управління повинна була запропонувати позивачу рівнозначну посаду або іншу роботу в установі - правонаступника. Однак, відповідачем, у порушення вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування ОСОБА_1 , не запропоновано наявні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області вакантні посади, які вона могла б обіймати відповідно до своєї кваліфікації.

Що стосується вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то місцевий суд зазначив, що такий середній заробіток з 18.04.2023 по 26.07.2023 (день винесення рішення суду) включно дорівнює 73574,46 грн., з розрахунку:71 робочий день *1036,26 грн. з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів, що має виконати в порядку частини шостої ст. 36 КЗпП України відповідач.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 01 вересня 2023 року, представник ГУ ПФУ в Черкаській області Супряга О.П. вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, у зв`язку із чим просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Також в поданій апеляційній скарзі просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року про відмову у закритті провадження у справі та закрити провадження у справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Апеляційна скарга, мотивована тим, що задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що законодавством не встановлено жодних заборон, у випадку реорганізації юридичної особи, на переведення позивача, як працівника УВД ФССУ в Черкаській області, який не є державним службовцем на посаду державної служби до органу, до якого здійснюється приєднання внаслідок реорганізації. Так вказує, що відповідно до ст. 41 Закону України «Про державну службу» без обов`язкового проведення конкурсу переведений може бути лише державний службовець, а оскільки працівники ФСС України в Черкаській області не належать до посад державної служби, тому переведення ОСОБА_1 є неможливим. В продовження зазначеного, скаржник вважає, що висновок суду про те, що ГУ ПФУ в Черкаській області мало запропонувати позивачці, яка не є державним службовцем, посаду державної служби, не узгоджується з чинним законодавством.

Окрім наведеного, особа, що подала апеляційну скаргу, стверджує, що рішення суду першої інстанції неможливо виконати, оскільки введення до штатного розпису посади не державної служби, буде суперечити Закону України «Про державну службу», оскільки всі посади в ГУ ПФУ в Черкаській області є посадами державної служби. Крім того вказує, що суд, покладаючи на ГУ ПФУ в Черкаській області обов`язок з поновлення позивачки на рівнозначній посаді повинен був з`ясувати, яка посада є рівнозначною тій, яку позивач обіймала до звільнення.

На переконання скаржника, суд першої інстанції фактично зобов`язує ГУ ПФУ в Черкаській області, як суб`єкта владних повноважень, прийняти владно-управлінські рішення, які суперечать законодавству та які не можливо виконати, тобто покладає на державний орган нереальне до виконання зобов`язання.

Також скаржник зазначає, що судом не взято до уваги судову практику з розгляду трудових спорів в умовах воєнного стану.

Щодо заперечень на ухвалу суду першої інстанції від 26 липня 2023 року, посилається на порушення норм процесуального права, а саме що судом не враховано ту обставину, що позивачем заявлено вимоги про поновлення її на посаді публічної служби в ГУ ПФУ в Черкаській області. Тобто, фактично позивачем оскаржуються владно-управлінські рішення суб`єкта владних повноважень, що виходить за рамки правовідносин, врегульованих КЗпП України. З посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №813/1045/18 зазначає, що у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця чи посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів ст. 19 КАС України, якою охоплюються питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 25 вересня 2023 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Так, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, вказує, що важливою умовою при звільненні працівника на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України є неможливість перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, що передбачене частиною другою вказаної статті. Проте, така можливість існувала, оскільки під час реорганізації Управління в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області не відбулося скорочення чисельності або штату працівників.

Крім того, Законом України «Про правовий режим воєнного стану» передбачається спрощена процедура вступу на державну службу у період дії воєнного стану та жодним законодавством не заборонено можливість переведення працівника, який знаходиться в трудових відносинах з юридичною особою недержавної служби на посаду юридичної особи державної служби при приєднанні, яке здійснюється внаслідок реорганізації.

Також позивачка не погоджується з запереченнями скаржника на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року про відмову у закритті провадження у справі. Вказує, що даний спір є суто трудовими відносинами працівника та роботодавця, а видача наказу про звільнення позивача не була спрямовано на задоволення публічного інтересу та не є реалізацією уповноваженими особами управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області публічно-владних управлінських функцій. Враховуючи викладене, вважає, що спірні правовідносини є цивільно-правовими та не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду 06 вересня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року розгляд справи призначено на 25 жовтня 2023 року.

В судовому засіданні 25 жовтня 2023 року оголошено перерву до 30 листопада 2023 року

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року апеляційне провадження у цій справі було зупинене до закінчення перегляду в касаційному порядку справи з аналогічним предметом та підставами позову.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2025 року поновлено апеляційне провадження у справі та справу призначено до розгляду на 13 лютого 2025 року.

Фактичні обставини справи

Відповідно до наданої копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебувала на посаді заступника начальника відділу бухгалтерського обліку та звітності управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області, а відповідно до наказу від 31.08.2021 з 01.09.2021 переведена на посаду начальника відділу головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління.

Відповідно до Наказу голови комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області від 16.01.2023 №9 ухвалено про повідомлення уповноважених працівників трудового колективу про скорочення чисельності та штату працівників та масове вивільнення працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області з 18.04.2023, попередження про скорочення штату працівників та про наступне їх звільнення.

Відповідно до наданої копії 17 січня 2023 року позивача ознайомлено з попередженням від 17.01.2023 № 09-09-111 про наступне звільнення за підписом голови комісії з реорганізації Управління ОСОБА_3 із посиланням на скорочення чисельності та штату працівників Управління на підставі наказу голови комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД та наказу голови комісії з реорганізації Управління від 16.01.2023 №9, та про наступне звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, яке відбудеться 18 квітня 2023 року. Також указано на те, що оскільки скороченню підлягає весь штат та чисельність працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування та його управлінь, інша робота не пропонується.

Наказом від 10.04.2023 № 61-к позивача звільнено із займаної посади 18.04.2023 за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою винесення даного наказу зазначено Наказ № 9 від 16.01.2023 «Про попередження працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області про наступне їх вивільнення» та попередження про наступне звільнення № 09-09-111 від 17.01.2023.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, що переглядається, між сторонами виник спір з приводу законності звільнення та поновлення на роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 2 статті 377 ЦПК України, порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні керуватися сутністю права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 520/13190/17 (провадження № 11?1066апп18), від 27 листопада 2018 року у справі № 820/3534/17 (провадження № 11-870апп18).

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Велика Палата Верховного Суду послідовно зазначала, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства (див. постанови від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22), від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22), від 23 листопада 2021 року у справі № 641/5523/19 (провадження № 14-178цс20) та інші).

Будь-які трудові правовідносини мають приватноправову природу, оскільки виникають на добровільній основі між двома рівноправними суб`єктами на підставі трудового договору. Підпорядкування працівника роботодавцеві в межах цих відносин має договірний, а не адміністративний характер.

Єдиний виняток - це правовідносини щодо проходження публічної служби, зокрема державної служби. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 623/1656/16-ц (провадження № 14-405цс19) зазначила: «публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 814/2514/17 (провадження № 11-1472апп18) вказано: «для набуття спором ознак публічно-правового в контексті статті 19 КАС України спірні правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності. […] Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що спір у правовідносинах, які виникають із трудових відносин, не пов`язаних з проходженням публічної служби, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/6612/17 (провадження № 11?1196апп18)».

Вирішення питання про те, чи є правовідносини, пов`язані із визнанням незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку із набранням чинності Законом № 2620-ІХ, яким вирішено припинити ФСС України та Управління, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, приватноправовими чи публічно-правовими, залежить, зокрема, від змісту та характеру правовідносин, суб`єктного складу, наявності підстав для виникнення зобов`язань та умов їх виконання щодо працевлаштування вивільненого працівника на публічну службу, а також мети, якої хоче досягти звільнений працівник, звернувшись до суду.

Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 21.09.2022 №2620-ІХ, який набрав чинності з 01 січня 2023 року, вирішено «Припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень».

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в постанові від 09 грудня 2024 року у справі № 712/4776/23 зазначила, що «внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України відбулося специфічне правонаступництво, за якого згідно з ухваленим Верховною Радою України Законом № 2620-ІХ Фонд як юридична особа приватного права припинилася, однак його повноваження, що стосувалися чутливої для держави сфери загальнообов`язкового державного соціального страхування, набув Пенсійний фонд України як юридична особа публічного права та центральний орган виконавчої влади, що також був наділений функціями у сфері загальнообов`язкового державного страхування (пенсійне страхування);

спори, які пов`язані із поновленням працівників, звільнених внаслідок реорганізації Фонду та його виконавчої дирекції шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на посадах, вакантний перелік яких віднесено до посад державної служби в органах Пенсійного фонду України, стосуються прийняття на публічну службу та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.»

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області про поновлення на роботі та просила поновити її на посаді начальника відділу головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності або на рівнозначній посаді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2024 року у справі № 990/150/23 зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

В справі що наразі розглядається апеляційним судом, спір виник у фізичної особи ОСОБА_1 з Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області як правонаступником Фонду щодо недотримання Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області процедури її вивільнення у зв`язку зі скороченням всього штату працівників у процесі приєднання ФСС України до Пенсійного фонду України. Позивачка звернулась з позовом за захистом порушених прав у зв`язку з її звільненням без дотримання обов`язку з працевлаштування в органах Пенсійного фонду, тобто її метою є отримання рівнозначної посади в органі приєднання.

20 червня 2023 року до Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення Фонду.

Позивачка визначила спосіб задоволення позову як поновлення на роботі з огляду на те, що втратила свою посаду в результаті реорганізації Фонду шляхом приєднання його органів до органів Пенсійного фонду України, що не вважається ліквідацією.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2024 року у справі № 712/4776/23 зроблено такі висновки: «Внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України відбулося специфічне правонаступництво, за якого згідно з ухваленим Верховною Радою України Законом № 2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Фонд як юридична особа приватного права припинився, однак його повноваження, що стосувалися чутливої для держави сфери загальнообов`язкового державного соціального страхування, набув Пенсійний фонд України як юридична особа публічного права та центральний орган виконавчої влади, що також був наділений функціями у сфері загальнообов`язкового державного страхування (пенсійне страхування).

Спори за вимогами, які спрямовані на поновлення працівників Фонду, звільнених внаслідок реорганізації Фонду та Управління шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, на роботі в органах Пенсійного фонду та стосуються прийняття на публічну службу, мають розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що на час звільнення таких працівників останні не перебували на державній службі та Пенсійний фонд України і його територіальні органи не здійснювали щодо них публічно-владних управлінських функцій».

Таким чином, з огляду на зміст заявлених позивачем вимог та на суб`єктний склад сторін, цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є справою адміністративної юрисдикції, оскільки, в даному випадку, має місце спір між учасниками публічно-правових відносин, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги в частині неправомірності рішень суду першої інстанції, оскільки вони стосуються необхідності встановлення обґрунтованості чи необґрунтованості вирішення цього спору по суті позовних вимог, що не може бути здійснено в рамках даного апеляційного перегляду цієї справи, оскільки такий спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Водночас, з огляду на наведене вище, доводи скаржника в апеляційній скарзі щодо заперечень на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року про відмову у закритті провадження є слушними та такими, що знайшли своє об`єктивне підтвердження за результатами апеляційного розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року та ухвала Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 255, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року та ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрити, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Повідомити ОСОБА_1 , що заявлені нею вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Роз`яснити позивачу про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутись до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді О.М. Новіков

Л.І. Василенко