Провадження № 22-ц/812/226/25 Головуючий суду першої інстанції Мельничук О.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Миколаїв Справа № 484/2511/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_2 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2024 року, повне судове рішення складено 18 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Мельничука О.В., в залі судового засідання в м. Первомайськ, за позовом Акціонерного товариства «Акцент -Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2024 року Акціонерне товариство «Акцент -Банк» (далі АТ «А-Банк», Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 17 жовтня 2018 року приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку.

На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банку» відповідачці надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у АТ «А-Банк» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

АТ «А-Банк» зобов`язання за договором та угодою виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі відповідно до умов договору.

Відповідачка не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення в розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 19 квітня 2024року має заборгованість в розмірі 40 017.62 грн, яка складається з: 24 990.74 грн - заборгованість за кредитом; 15 026.88 грн - заборгованість по відсоткам.

Посилаючись на викладене, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 017.62 грн

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А Банк» заборгованість станом на 19 квітня 2024 року за кредитним договором від 17 жовтня 2018 року у розмірі 40 017 грн 62 коп., з яких: 24 990 грн. 74 коп. - заборгованість за кредитом; 15 026 грн 88 коп. - заборгованість за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що наданими позивачем доказами встановлено укладення кредитного договору між сторонами, користування відповідачем кредитними коштами, позицією представника відповідача, який в судовому засіданні зазначив, що дійсно ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти від позивача та погашала кредит. При цьому ствердження представника відповідачки, що відповідачка не підписувала кредитний договір нічим не обґрунтовані, письмового клопотання про призначення почеркознавчої експертизи представник відповідачки не надав. Крім того, відповідачка раніше заявляла клопотання про передачу справи за підсудністю, у задоволенні якого ОСОБА_1 було відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що позивачем не надано відповідачці позовної заяви з додатками для ознайомлення.

ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка подавала клопотання про надсилання копій документів на дану адресу, але жодного документу не надійшло.

Розмір кредиту складає 25 000 грн, однак було повернуто 26 000 грн, що свідчить про те, що відсутня заборгованість перед Банком.

Банк невірно здійснює розрахунок заборгованості адже він здійснює нарахування відсотків і всі кошти, які сплачувались відповідачкою зараховувались в погашення відсотків, а тому відповідачка вважає, що слід було частково погашати як тіло, так і суму відсотків.

Позивач не ознайомив відповідачку з кредитним договором, а відповідачка не підписувала кредитний договір, підпис на кредитному договорі ОСОБА_1 не належить.

Відповідачка не була ознайомлена з розміром відсотків за кредитом.

Крім цього, розмір відсотків за кредитом не може перевищувати тіло кредиту, відтак позивач надав невірний розрахунок заборгованості за кредитом.

Відповідачка заперечує проти доказів, використаних судом першої інстанції, оскільки, судом було відхиллено її клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

АТ «А-Банк» надало відзив на апеляційну скаргу.

В своєму відзиві Банк зазначав, що наявна у позивача заборгованість нарахована у відповідності до умов кредитування, які складаються із Анкети-Заяви, Тарифів та Умов і Правил. До матеріалів справи додано тарифи із сайту Банку, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та багато іншого.

Банк просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 17 жовтня 2018 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «А-Банк» з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки.

Крім цього у Анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідна з його умовами примірник договору про надання банківських послуг згідний отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.а.bank.com.ua. Вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті A-Банку www.а.bank.com.ua.

Між тим в Анкеті-заяві позичальниці нарахування процентів, пені та штрафу не передбачено.

На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» відповідачці надано грошові кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

Факт отримання кредитних коштів відповідачкою в суді першої інстанції не заперечувався та підтверджувався, зокрема, наданою випискою з карткового рахунку за 2022- 2023 роки.

Згідно з довідкою АТ «А-Банку», за період дії договору ОСОБА_1 було видано дві картки, строк дії останньої картки до 07/2027.

У відповідності до довідки за лімітами, ОСОБА_1 17 жовтня 2018 року відкритий кредитний ліміт у сумі 0,00 грн, який у подальшому зменшувався та збільшувався: 19 березня 2019 року до 4 000 грн; 19 березня 2019 року до 4 000 грн; 09 квітня 2019 року до 7 000 грн; 09 квітня 2019 року до 7 000 грн; 10 квітня 2019 року до 7 000 грн; 19 квітня 2019 року до 9 000 грн; 19 квітня 2019 року до 9 000 грн; 06 вересня 2019 року до 18 000 грн; 17 лютого 2020 року до 25 000 грн; 28 листопада 2023 року до 24 990.74 грн; 23 лютого 2024 року до 25 000 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідачки перед Банком за вказаним кредитним договором станом на 19 квітня 2024 року складає 40 017.62 грн, до складу якої входять: 24 990.74 грн - заборгованість за кредитом; 15 026.88 грн - заборгованість по відсоткам.

За приписами частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦГІК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, під жених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На переконання колегії суддів апеляційного суду рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає повною мірою.

Правовідносини між сторонами у справі, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ІДК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 етапі 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких . заявою хоча б однієї із сторін мас бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК" України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором ба або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статі 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦПК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше г. встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами 1 та 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих. кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими вій ознайомлений.

У заяві позичальниці на отримання кредитної картки від 17 жовтня 2018 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату відсотків по кредиту та інших платежів.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором, просив у тому числі, крім кредиту, стягнути складові його вартості, зокрема, заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», розміщеного на сайті https://www.a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» та тарифи банку - не містять підпису відповідачки та дати затвердження.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме наданні банком Витяг з Умов та правил та тарифи користування кредитною карткою були надані при укладенні договору позичальниці та яка ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету-заяву про надання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами їх розміри, порядок нарахування та сплати.

Разом з тим. згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту', чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальниці, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальницею запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, укладеною між сторонами 17 жовтня 2018 року шляхом підписання Анкети-заяви.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді стягнення процентів по кредиту.

Саме такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

В цій постанові Великої Палати Верховного Суду також зазначено, що з огляду на положення Закону України «Про захист прав споживачів», Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи захисту інтересів споживачів» прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООП та рішення Конституційного Суду України у справі № 1-12/2013 від 11 липня 2013 року та основні засади цивільного законодавства пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Приписи частин 4 статті 263 ЦПК України визначають, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За такого, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з позичальницею АТ «А-Банк» дотрималося основних засад цивільного законодавства щодо повідомлення споживачки про умови кредитування узгодження зі споживачкою саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності, розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зокрема розмір та порядок сплати процентів.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві про одержання кредиту домовленості сторін про сплату процентів у розмірах, інших платежів, визначених банком, виду картки, яку отримала позичальниця, надані Умови та правила надання банківських послуг самі по собі не можуть розцінюватися як зміст кредитного договору, наявного між сторонами справи.

З цих підстав апеляційний суд відхиляє посилання позивача у справі на те, що договір приєднання підпису під публічно розміщеними умовами не потребує.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність в Анкеті- заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування грошовим кредитом, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Доводи позовної заяви, з якими погодився й суд першої інстанції, про те, що в наданому позивачем паспорті споживчого кредиту викладені всі умови кредитування, з якими погодилася й підписала відповідачка, є безпідставними з огляду на таке.

Верховний Суд у складі Об`єднаною палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 дійшов правового висновку, що « під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по паданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту».

До спірних правовідносин також не підлягають застосуванню положення частини 1 статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (https: а-bank.com.ua./terms), неодноразово змінювалися самим AT «А-Банк» у період моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду і вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону та висновків, викладених у постановах Верховного Суду не врахував.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що фактичне використання кредитної картки з встановленим відповідним грошовим лімітом свідчить про визнання позичальницею наявності між сторонами справи відповідних правовідносин, що передбачають обов`язок повернення запозичених коштів. Водночас, такі обставини не дають суду можливість задовольнити позовні вимоги в частині стягнення боргу за процентами, оскільки відсутні погоджені сторонами умови для нарахування таких процентів. При цьому наявність правовідносини між сторонами під сумнів апеляційним судом не ставиться.

За такого у справі, що переглядається, позовні вимоги по стягнення заборгованості в частині отриманих та неповернутих запозичених відповідачкою коштів є обґрунтованими.

При визначенні розміру заборгованості таких коштів апеляційний суд враховує надану відповідачкою банківську виписку з карткового рахунку, за якою протягом 2022-2023 років позивачем з наданих грошових коштів списувались проценти за користування коштами, що не були передбачені умовами договору про надання банківських послуг від 17 жовтня 2018 року. За цей період таке списання відбулося у загальному розмірі 21 256.29 грн. Банк заявив вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості по тілу кредиту у розмірі 24 990.74 грн без урахуванням списаних Банком процентів, а тому колегія суддів вважає за можливе із заявленої Банком суми за тілом кредиту відрахувати суму списаних процентів 24 990.74 грн 21 256.29 грн внаслідок чого отримати суму заборгованості у розмірі 3 734.45 грн., яка підлягає поверненню Банку.

З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню.

За змістом пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України).

Звертаючись до суду першої інстанції з даний позовом АТ «А-Банк» сплатило судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 542 грн (3 028 грн х 150% = 4 542 грн).

За результатами перегляду апеляційним судом рішення суду першої інстанції апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено на 90.67%, а позов АТ «А-Банк» було задоволено на 9.33 %.

За такого з АТ «А-Банк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги, пропорційно задоволених вимог апеляційної скарги, в розмірі 4 115.96 грн (4 542 грн х 90.67% = 4 115.96 грн), а з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви до суду першої інстанції, пропорційно до задоволених позовних вимог, в розмірі 282.51 грн (3 028 грн х 9.33% = 282.51 грн).

Застосувавши правило взаємозаліку, апеляційний суд вважає, що з АТ «А-Банк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в розмірі 3 830.45 грн (4 115.96 грн 282.51 грн = 3 830.45 грн).

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Акцент -Банк».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент -Банк» станом на 19 квітня 2024 року 3 734 (три тисячі сімсот тридцять чотири) грн 45 коп. заборгованість за кредитним договором від 17 жовтня 2018 року.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент -Банк» на користь ОСОБА_1 3 830 грн 45 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 25 лютого 2025 року.