БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1307/24, cправа № 361/6702/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» січня 2025 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Бас Я.В.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в c т а н о в и в:

У серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя; у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності по 1/2 частині на вищевказану квартиру, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування вимог зазначається, що 17 лютого 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між сторонами.

Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року шлюб між сторонами розірвано.

У період перебування у шлюбі сторонами придбано нерухоме майно, а саме квартиру

АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно є об`єктом права спільної сумісної власності та підлягає поділу.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 жовтня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

20 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Тарасюк В.М. подав до суду заяву про визнання позову, в якій вказав, що відповідач вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 198 160 грн. 00 коп. у рахунок оплати вартості 1/2 частини спірної квартири.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 29 січня 2025 року її представник ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги у заявленому розмірі підтримує у повному обсязі, вимоги про компенсацію вартості частини майна позивач не заявляла, разом з тим, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згоди.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 28 січня 2025 року представник відповідача

ОСОБА_2 адвокат Тарасюк В.М. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні, так як відповідач висловив свою позицію щодо заявленого позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували у шлюбі зареєстрованому 17 лютого 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 85.

Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року, що набрало законної сили 20 червня 2023 року, розірвано шлюб між ОСОБА_2 та

ОСОБА_1 , зареєстрований 17 лютого 2017 року у Броварському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, за актовим записом №85.

З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2017 року між ПрАТ «Виробнича проектно-будівельна фірма «Атлант» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 07/462, за умовами якого продавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, передати у власність покупцеві майнові права на квартиру АДРЕСА_1 , а покупець зобов`язався в порядку, та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти та оплатити майнові права.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 серпня 2018 року № 134434078 право власності на квартиру

АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 . Підстава виникнення права власності: акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер, виданий 08 серпня 2017 року, видавник ПрАТ «ВПБФ «Атлант», договір купівлі-продажу майнових прав, виданий15 березня 2017 року, видавник ПрАТ «ВПБФ «Атлант», витяг зі списку інвесторів, технічний паспорт.

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один з подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від

24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Частиною першою статті 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є:

1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Оскільки законом презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов`язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, в якій виклав своє бачення вирішення спору шляхом внесення на депозитний рахунок суду вартості частини квартири у розмірі 198 160 грн. 00 коп. Визначення суми у розмірі 198 160 грн. 00 коп. жодним чином не мотивоване, доказів реальної вартості спірної квартири до суду не надано, розрахунок з якого виходив відповідач при визначенні вказаної суми відсутній. З урахуванням заявлених позивачем вимог, суд не приймає визнання позову у вищевказаний спосіб. При цьому враховує, що відповідач не заперечує факту належності спірної квартири до об`єктів спільної сумісності власності.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

У даному випадку позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на 1/2 частину квартири у порядку поділу майна подружжя, згоди на присудження компенсації та вимоги про це позивач не заявляла. Питання щодо неподільності спірної квартири судом не досліджувалося з огляду на предмет та підстави позову.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог та визнання квартири АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності, що підлягає поділу між сторонами у рівних частинах.

При зверненні до суду з даним позовом позивач не сплатила судовий збір.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 вересня 2023 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору у справі за позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Визначаючи суму судового збору, суд виходить з вартості квартири зазначеної у договорі купівлі-продажу майнових прав № 07/462 396 320 грн. 00 коп. Позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на 1/2 частину квартири, отже розмір судового збору складає

1 981 грн. 60 коп.

Відповідно до статті 141 ЦПК України стягнення з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 981 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

У порядку поділу майна колишнього подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Залишити у власності ОСОБА_2 1/2 частину квартири

АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 981 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин