ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2048/25 Справа № 235/1981/24 Суддя у 1-й інстанції - Васюченко О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року у складі судді Васюченко О.Г.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут" про визнання незаконним та скасування наказу про припинення дії трудового договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним уточненим в ході розгляду справи позовом посилаючись на те, що з 02 листопада 2015 року вона перебуває у трудових відносинах з ОСББ «Добробут», працюючи на посаді бухгалтера та одночасно є співвласником ОСББ «Добробут». З початком повномасштабної агресії російської федерації проти України, вона разом із дітьми виїхала з міста та по теперішній час відсутня на робочому місці.

Зазначає, що наказом № 24/02/2022 від 24 лютого 2022 року ОСББ «Добробут» тимчасово, на період дії воєнного стану, для неї як бухгалтера запровадило з 24 лютого 2022 року дистанційну роботу.

В подальшому, голова правління ОСББ «Добробут» своїм наказом від 30 грудня 2023 рокупризупинив з нею дію трудового договору, та на підставі наказу від 02 січня 2024 року прийняв іншого бухгалтера ОСОБА_2 .

Зазначений наказ вважає таким, що порушує її права, оскільки сумлінно та своєчасно виконувала свою роботу, має технічну можливість працювати дистанційно та виконувати надалі свої обов`язки так, як ОСББ «Добробут» не призупиняє та продовжує свою роботу.

У зв`язку з викладеним, змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просити суд визнати незаконним та скасувати наказ про призупинення дії трудового договору.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин та має лише тимчасовий характер, тому заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що спірний наказ винесений неправомірно, призупинення трудового договору порушує її права гарантовані Конституцією України та охоронювані законодавством її інтереси на, що суд першої інстанції не звернув уваги та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову. Вважає, що спірний наказ прийнятий з порушення норм чинного законодавства, оскільки законодавство забороняє призупинення трудового договору під час воєнного стану в Україні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Добробут» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з наступних підстав.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

На підставі частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 починаючи з 02 листопада 2015 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді бухгалтера ОСББ «Добробут» та одночасно є його співвласником.

З 2018 по 2021 рік ОСОБА_1 перебувала у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років.

Згідно довідки від 14 травня 2018 року №11338 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеної особою. З початком повномасштабної агресії російської федерації проти України, у лютому 2022 року ОСОБА_1 разом із дітьми виїхала закордон, отже, втратила статус внутрішньо переміщеної особи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин та має лише тимчасовий характер, а тому заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим.

Однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов таких висновків за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що є підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 42 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного чи надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені положеннями статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час.

Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Частинами 1 та 2 Закону № 2136-ІХ встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України, під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Відповідно до статті 13 Закону № 2136-ІХ, призупинення дії трудового договору це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором.

Дія трудового договору може бути призупинена, у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи.

Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Наведена спеціальна норма права надає роботодавцю право тимчасово призупинити дію трудового договору з працівником у разі неможливості у зв`язку із військовою агресією проти України забезпечити працівника роботою.

Водночас таке право не є абсолютним. Для застосування цієї норми права роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати працівнику роботу, а працівник не може виконати роботу. Зокрема, у випадку, якщо необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Відповідно до ст. 60-2 (дистанційна робота) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення правового регулювання дистанційної, надомної роботи та роботи із застосуванням гнучкого режиму робочого часу»: - дистанційна робота - це форма організації праці, за якої робота виконується працівником поза робочими приміщеннями чи територією власника або уповноваженого ним органу, в будь-якому місці за вибором працівника та з використанням інформаційно-комунікаційних технологій; - укладення трудового договору про дистанційну роботу за наявності небезпечних і шкідливих виробничих (технологічних) факторів забороняється.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює бухгалтером в ОСББ «Добробут» за сумісництвом починаючи з 02 листопада 2015 року.

Наказом ОСББ «Добробут» № 24/02/2022 від 24 лютого 2022 року бухгалтеру ОСОБА_1 запроваджено з 24 лютого 2022 року тимчасово, на період дії воєнного стану дистанційну роботу. В подальшому, наказом ОСББ «Добробут» від 30 грудня 2023 року призупинено дію трудового договору з бухгалтером ОСОБА_1 .

Місцем розташування роботодавця ОСББ «Добробут» є адреса: Донецька обл., м.Краматорськ, вул. Хабаровська, 38.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 14 травня 2022 року №92 внесені зміни до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року №75 та затверджено перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових дій) або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 12 травня 2022 року. До цього переліку, зокрема, належить Краматорська міська територіальна громада.

Разом з тим, ОСББ «Добробут» не змінило своє місцезнаходження у зв`язку з військовою агресією проти України з м. Краматорська Донецької області, як на час видачі оспорюваного наказу про призупинення дії трудового договору, так і на час розгляду справи, відповідач здійснює свій основний вид діяльності.

Колегія суддів звертає увагу, що спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права.

Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Тому за умови, що працівник може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що першочерговим для суду є встановлення можливості або відсутності такої можливості у роботодавця надати роботу працівнику.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Слід звернути увагу, що судом першої інстанції не встановлено неможливість надання позивачу дистанційної роботи на час винесення оспорюваного наказу, окрім того, роботодавцем вже було запроваджено з 24 лютого 2022 року, на період дії воєнного стану дистанційну роботу для бухгалтера ОСОБА_1 на підставі заяви останньої, що свідчить про можливість у роботодавця надати роботу працівнику дистанційно, а у працівника наявна технічна можливість виконувати таку роботу дистанційно.

Призупинення дії трудового договору з працівником відповідно до положень статті 13 Закону України №2136-ІХ від 15 березня 2022 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» хоча і не припиняє трудових відносин і не є звільненням у розумінні положень КЗпП України, проте фактично позбавляє працівника роботи і належного йому заробітку, який би він отримав, коли б працював на своєму робочому місці чи виконував покладені на нього трудові обов`язки дистанційно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що призупинення дії трудового договору, є незаконним, оскільки обставин неможливості відповідача у зв`язку з військовою агресією проти України надати позивачці роботу, а останній її виконувати в цій справі не встановлено і оспорюваний наказ таких причин не містить.

Отже, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали справи та помилково дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконним та скасування оспорюваного наказу про призупинення дії трудового договору.

За таких обставин, наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що у розумінні положень статті 376 ЦПК України, є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанцій дійшов висновку про задоволення позову, слід стягнути із ОСББ "Добробут" на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2024 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут" про визнання незаконним та скасування наказу про припинення дії трудового договору - задовольнити.

Визнати протиправним наказ голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут" Дяченка Юрія Анатолійовича від 30 грудня 2023 року про призупинення дії трудового договору з бухгалтером ОСОБА_1 .

Поновити з 30 грудня 2023 року дію трудового договору з бухгалтером ОСОБА_1 .

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Добробут" на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 24 лютого 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Суддя: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна