Справа № 199/197/25
(2/199/1885/25)
Рішення

Іменем України

20 лютого 2025 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Кошлі А.О.,

за участі: секретаря судового засідання Кахикало А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ресенчук Олена Юріївна, до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори про визнання протиправною та скасування постанови,-, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач), в інтересах якої діє адвокат Ресенчук О.Ю. звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори (далі-відповідач), в якому просить:визнати протиправною та скасувати постанову державного нотаріуса Шостої Дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Тетяни Олександрівни від 22.11.2024 року про відмову у вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що відповідачем безпідставно прийнято постанову від 22.11.2024 року, зазначені в постанові обставини не відповідають дійсності, з урахуванням чого її слід скасувати.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті на 20.02.2025 року.

18.02.2025 року відповідачем подано до суду заяву про неможливість прибуття в судове засідання з причин значеного завантаження, розгляд справи здійснювати без участі. Відзив на позовну заяву, у визначений судом строк не подано.

20.02.2025 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує.

Дослідивши долучені до матерів справи письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Донецьк, зареєстроване місце проживання з 22.06.2010 року АДРЕСА_1 , 09.10.1998 року уклала шлюб з ОСОБА_2 (згідно відомостей паспорта громадянин України НОМЕР_1 ), рнокпп: НОМЕР_2 . Факт укладання шлюбу підтверджується також свідоцтвом про одруження № НОМЕР_3 видане 09.10.1998 року. Від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження № НОМЕР_4 ).

Згідно довідки від 20.03.2024 року № 1239- позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Чоловік позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Дніпро, на підтвердження чого надано свідоцтво про смерть НОМЕР_5 , актовий запис № 1585 від 13.05.2024 року.

З долучених до справи відомостей, таких як довідка ВПО від 01.04.2024 року № 1239- на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Горлівка, Донецької області, місце реєстрації: АДРЕСА_1 (аналогічна з місцем реєстрації позивача), фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (як і в позивача). Аналогічні відомості щодо місця реєстрації та взяття на облік як ВПО містяться і у довідці сина позивача ОСОБА_3 , 23.10.2009 року, уродженця м. Горлівка.

25.11.2016 року на ім`я ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб Opel Vivaro, реєстраційний номер НОМЕР_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_7 .

Як вказує позивач, після смерті чоловіка, 24.06.2024 року звернулася до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори там було заведено спадкову справу № 381/2024 та 22.11.2024 року подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка. Зазначає, що при звернення до нотаріальної контори надала єдиний правовстановлюючий документ на спадкове майно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 (належність якого вказано вище в рішенні).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2024 року державний нотаріус Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонська Т.О. постановила відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку недоотриманої пенсії, що належить померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 , у зв`язку із тим, що не встановлено коло спадкоємців померлого та вчинення такої дії буде суперечити законодавству України.

Мотиви постанови зводяться до того, що вся територія Горлівського району Донецької області є тимчасово окупованою територію рф. Відповідно органи реєстрації місця проживання України не здійснюють свої повноваження. Спадкоємцем не надано довідку органу реєстрації місця проживання. У зв`язку з чим не вбачається можливим встановити коли можливих спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та є такими, що спадщину прийняли.

Водночас як вказує позивач спадкодавець не перебував на обліку в жодному з органів Пенсійного фонду України і пенсію не отримував. Щодо проживання на момент смерті, то як вказано позивачем зі спадкодавцем прозивала вона та їх син, адреси місця реєстрації та фактичного проживання збігають (вказано у рішенні вище). Вказана твердження відповідачем не спростоване.

Відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду; Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Підстави для відмови у вчинення нотаріальних дій визначені ст. 49 вищевказаного закону.

Водночас винесення оскаржуваної постанови з мотивів, які не відповідають дійсності позбавляє позивача права на отримання спадщини за законом.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 1268, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Однак, відповідно до правової позиції Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), державна реєстрація спадкоємця сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

У період дії воєнного стану в Україні та протягом шести місяців з дня його припинення або скасування у випадку, якщо місцем відкриття спадщини є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, територія, на якій ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупована РФ територія (протягом усього періоду тимчасової окупації такої території та 6-ти місяців після завершення тимчасової окупації), щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, дату відновлення здійснення своїх повноважень органами державної влади у повному обсязі, заява про прийняття спадщини, заява про відмову від прийняття спадщини, заява про відмову від заповідального відказу, вимога кредитора спадкодавця до спадкоємців, заява про охорону спадкового майна, заява про згоду бути виконавцем заповіту після відкриття спадщини, інші заяви щодо спадщини, в межах спадкової справи подаються нотаріусу незалежно від місця відкриття спадщини.

Наявні в матеріалах справи докази, такі як довідки ВПО із зазначенням спільного місця реєстрації на території, яка на даний час тимчасово окупована рф, місця фактичного проживання яке також збігається, не безпідставно доводить обставину, на яку посилається позивач щодо спільного проживання зі спадкодавцем начас відкриття спадщини, тому посилання в оскаржувані постанові на неможливість встановлення кола можливих спадкоємців (без наявності інформації щодо подання заяви про прийняття спадщини іншими спадкоємцями) є передчасним та необґрунтованими.

Також безпідставним є посилання на неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку недоотриманої пенсії, оскільки вказане питання не ініціювалось позивачем та може свідчити про технічну посилку при виготовлені оскаржуваної постанови (так як мотиви прийняття такого рішення відповідачем у справі не наведено, та не спростовано доводи позивача про неподання заява з такими вимогами).

З урахуванням вищевикладеного, постанова від 22.11.2024 року є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ст. 141 ЦПК України сума сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ч. 6 ст. 259 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ресенчук Олена Юріївна, до Шостої дніпровської державної нотаріальної контори про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Тетяни Олександрівни від 22.11.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Шостої дніпровської державної нотаріальної контори на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового виготовлений 21.02.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

21.02.2025