ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2162/25 Справа № 192/1018/24 Суддя у 1-й інстанції - Тітова О. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кругман А. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги», про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2024 року ОСОБА_1 завернулася до суду із зазначеним вище позовом та уточненою позовною заявою про збільшення позовних вимог.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що 06.11.2024 року через систему Електронний суд направила до Солонянського районного суду Дніпропетровської області заяву, в який просила відкласти судове засідання, призначене на 07.11.2024 року. Однак заяву не було прийнято до уваги та залишено без розгляду її позов.

Від представника АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вони просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність прийнятої судом першої інстанції ухвали.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повісток до електронних кабінетів сторін та їх представників (а.с.234-235)

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернулася з позовом до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», ТОВ «Дніпровські енергетичні послуги» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою суду від 25 липня 2024 року у справі закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду на 18 вересня 2024 року.

В судове засідання 18 вересня 2024 року позивач не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала. Подала заяву про відвід головуючого, про зупинення провадження у справі, про винесення окремої ухвали. Розгляд справи було відкладено до 10.10.2024 року.

В судове засідання 10 жовтня 2024 року позивач не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала. До суду подала заяву про винесення ухвали про негайне відновлення електропостачання, повторно заяву про зупинення провадження у справі та про відвід головуючого.

Розгляд справи було відкладено до 07.11.2024 року.

06.11.2024 року позивачка подала суду клопотання через систему «Електронний суд» про винесення ухвали про відкриття провадження у справі щодо заявлених вимог про визнання порушення відповідачами прав споживача електричної енергії, про визнання незаконними відключення електричної енергії 03.05.2024 року, негайне підключення електроенергії та видачу акту про підключення електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , про стягнення моральної шкоди. Ціна позову (в еквіваленті) 3000 євро з кожного відповідача розгляд якого, а також про відкладення судового засідання призначеного на 07.11.2024 року на 14:00 год., просила провести за її відсутності.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача в судове засідання та незацікавленість у вирішенні позову по суті.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль 10 жовтня 2024 року та 07 листопада 2024 року позивач не з`явилась в судове засідання, та жодного разу не повідомила про причини своєї неявки.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

У частині восьмій статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи

Судом встановлено, що позивач була обізнана про розгляд справи, зокрема на два останні судові засідання, призначені на 10.10.2024 року та 07.11.2024 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (повісток) на відповідні дати, а також відсутні заяви позивача про відкладання розгляду справи із зазначенням цих дат з зазначенням поважності причин. Зазначені обставини вказують на те, що позивачка була належним чином повідомлена судом першої інстанції про розгляд справи.

Згідно з частиною п`ятою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності (в разі визнання явки позивача обов`язковою).

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05 червня 2020 року у справі № 910/16978/19 щодо застосування подібної за змістом норми права.

Крім того, у разі неможливості з`явитись у судове засідання позивач міг скористатись правом участі у судовому засіданні в режимі відео конференції у відповідності до положень ст. 212 ЦПК України.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу; заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 643/856/15-ц та від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 10 січня 2024 року у справі № 456/1278/20, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. Такий правовий правові висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, від 16 серпня 2022 року у справі № 128/2557/19, від 31 травня 2023 року у справі № 693/1116/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 686/15042/20.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції установив, що ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди у травні 2024 року.

Розгляд справи судом неодноразово відкладався з підстав неявки позивачки у судові засідання, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами.

Доводи апелянта про те, що вона 06.11.2024 року направила до суду першої інстанції заяву, в якій просила відкласти судове засідання, призначене на 07.11.2024 року на 14:00, колегія суду відхиляє, тому що позивач в судове засідання 07 листопада 2024 року не з`явилась. В заяві від 06.11.2024 року про винесення ухвали про відкриття провадження у справі щодо заявлених вимог просила розглянути тільки зазначену заяву у її відсутність та відкласти розгляд справи, без зазначення причин.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду, нез`явлення позивача перешкоджає розгляду справи, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги позивача не має.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2025 року.

Судді: