УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Мукачево Справа №303/10068/24

2/303/2161/24

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого судді Кость В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вищевказана цивільна справа.

7 лютого 2025 року від відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку зі сплатою заборгованості за предметом спору на підтвердження чого надано суду оригінал квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки 4 від 29.01.2025.

Поряд з цим, 17.02.2025 представник позивача Гедзь О.В. подала через систему «Електронний суд» заяву про закриття провадження у справі з підстав відсутності спору, а також просила вирішити питання розподілу судових витрат та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 3500,00 грн.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд констатує наступне.

Частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини третьої ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 4 частини перешої ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що провадження у справі слід закрити на підставі пункту 4 частини першої ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України в зв`язку з відмовою позивача від позову, при цьому судом не встановлено підстав для не прийняття відмови позивача від позову та прийняття судом відмови від позову інтересів сторін, а також інших осіб і держави не порушує.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (частина третя ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України).

Отже, відшкодування відповідачем позивачу судових витрат є за своєю природою цивільно-правовою відповідальністю і засобом, який забезпечує виконання суб`єктом цивільних правовідносин своїх обов`язків.

Судом встановлено, що відповідачем задоволено заявлені вимоги після пред`явлення позову.

У зв`язку з цим, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрати на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн. про що також було зазначено в позовній заяві.

Згідно з п. 1 частини третьої ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування даних витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у Рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

З матеріалів даної справи вбачається, що на підтвердження витрат на правничу допомогу, позивач надав до суду: договір №01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 року укладений між позивачем та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною (а.с. 63-52), акт №1-П приймання-передачі правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 (а.с.66-67), акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с.67, зворот- 69), платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 12.12.2024 №579930913,1 (а.с. 70), ордер на надання правничої (правової) допомоги (а.с.70, зворот), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 71), довіреність у порядку передоручення (а.с. 71, зворот).

Так, вартість витрат на правничу допомогу складає 3500,00 грн., що підтверджується актом №1-П приймання-передачі правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, платіжною інструкцією кредитового переказу коштів від 12.12.2024 №579930913,1.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі №362/3912/18.

До складу витрат на правничу допомогу сторона позивача віднесла вивчення та аналіз наявних у клієнта документів, визначення правової позиції/аналіз судової практики.

Слід зазначити, що згідно з даними акту №1-П приймання-передачі правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, укладеного між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», адвокат представляє інтереси позивача по аналогічних спорах, заявлених з аналогічних підстав та з тим самим предметом щодо інших осіб, а тому аналіз судової практики, визначення правової позиції є ідентичним по цих спорах.

Враховуючи складність справи та принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу визначений стороною позивача, є завищеним.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Близькі за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі №301/2534/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі №201/14495/16-ц.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 2500,00 грн.

Відповідно до частини першої ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі, зокрема, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Враховуючи те, що провадження у справі закривається у зв`язку з відмовою позивача від позову, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1211,20 грн.

Крім того, з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в розмірі 1211,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 133, 141, 142, 255, 260 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження по справі закрити.

2.Клопотання представника позивача Гедзь О.В. про стягнення судових витрат по справі задовольнити частково.

3. Повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» з державного бюджету судовий збір в розмірі 1211,20 гривень, сплаченого при подачі позову, відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 09.12.2024 року № 579930747.1.

4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 1211,20 гривень судового збору та 2500,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

5. В задоволенні решти клопотання - відмовити.

6. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость