Справа № 333/6470/20
Провадження № 2/333/640/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Сметаніної А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовною заявою: КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактичне місце знаходження: 69005, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 79А

до відповідача 1: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача 2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача 3: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості у розмірі 35 210,91 грн.,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2020 до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 (відповідач 1), ОСОБА_2 (відповідач 2), ОСОБА_3 (відповідач 3) про стягнення заборгованості в розмірі 35 210,91 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що КОНЦЕРН «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з постачання теплової енергії відповідачам 1, 2, 3, які проживають в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, відповідачі 1,2,3 свої зобов`язання з своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконали, внаслідок чого, за останніми утворилась заборгованість в сумі 35 210,91 грн. за період з 01.04.2014 року по 30.09.2020 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2021 у справі № 333/6470/20 позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 35 210 грн. 91 коп. основного боргу та витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою від 18.07.2024 р. заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 06.04.2021 року у цивільній справі № 333/6470/20 задоволено. Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2021 року у цивільній справі № 333/6470/20 скасовано, призначено судове засідання у справі №333/6470/20 на 05.09.2024 року о 12 год. 00 хв. в приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7, каб. 16.

В судові засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав на адресу суду відповідь на відзив та заяву від 28.01.2025, якою підтримав в повному обсязі заявлені вимоги, розгляд справи просив суд здійснити за відсутністю уповноваженого представника.

Відповідачі 1, 3 до зали судового засідання разу не з`явились, на адресу відповідачів, за якими останні зареєстровані та фактично проживають, судом направлено судові повістки. Однак, на адресу суду повернулися конверти, з невідомих суду причин відповідачі не з`явились за їх отриманням.

Відповідач 2 в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду відзив на позовну заяву, за змістом якого просить суд відмовити у задоволенні вимог до ОСОБА_2 , оскільки з 2007 року остання не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а лише зареєстрована там, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради від 28.05.2024 № 471. Отже, як вказує відповідач 2, жодних послуг за вказаною квартирою ОСОБА_4 не отримує. Також, просить суд застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин та відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).

З матеріалів справи слідує, що КОНЦЕРНОМ «МТМ» (виконавцем) в період з 01.04.2014 року по 30.09.2020 року надано послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 на загальну суму 35 210,91 грн.

Згідно з довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, квартиронаймачами (власник, споживач) послуг за вказаною вище адресою є відповідачі 1, 2, 3 у цій справі (а.с. 6).

Також, як вбачається із відповідей відділу департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 20.11.2020 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: з 15.02.2001 - ОСОБА_2 , з 04.03.2009 - ОСОБА_3 та з 16.12.1993 - ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 зазначає, що з 2007 року остання не проживає за вказаною вище адресою, а з 2015 року відповідач 2 фактично проживає без реєстрації в с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області. На підтвердження викладеного відповідачем 2 додано до матеріалів справи довідку виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 28.05.2024 № 471. Отже, як вказує відповідачка 2, оскільки фактично остання там не проживає, то і жодних послуг у цій квартирі не отримує. Також, відповідач 2 вказує, що не є власником чи співвласником вказаної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а отже не має обов`язків з її утримання та сплаті комунальних послуг з 2007 року по теперішній час.

Розглянувши доводи ОСОБА_2 щодо відсутності підстав стягнення з неї заборгованості за отриманні послуги з постачання теплової енергії суд виходить з наступного.

Статтею 67 ЖК Української РСР встановлено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 1 Закону України від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон №2189-VІІІ), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Одним із різновидів комунальних послуг є послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (ст. 5 Закону №2189-VІІІ).

Відповідно до статті 6 Закону №2189-VІІІ, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є:

1) споживачі (індивідуальні та колективні);

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;

2) управитель;

3) виконавці комунальних послуг (суб`єкти господарювання, що надають комунальні послуги споживачу відповідно до умов договору).

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189-VІІІ, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

В силу ст. 9 Закону №2189-VІІІ, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України від 02 червня 2005 року №2633-ІV«Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Обов`язок споживача оплачувати послуги передбачений був також пунктом 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (які були чинними на період виникнення спірних правовідносин).

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, згідно з зазначеними вище нормами законодавства споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, яку враховує суд при застосування відповідних норм права у спірних правовідносинах у цій справі.

Статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" унормовано, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21липня 2005 року № 630 (далі - Правила), які були чинними на період виникнення спірних правовідносин, централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Згідно пункту 24 Правил, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

З огляду на викладене, твердження відповідача 2 щодо постійного проживання з 2015 року без реєстрації в с. Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області та не користування наданими позивачем послугами суд вважає неприйнятними, оскільки матеріали справи не містять даних на час вирішення спору щодо вчинення ОСОБА_2 дій, спрямованих на відмову від користування послугами Концерну.

Вбачається, що відповідач 2 від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялась, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, останньою не надано.

До того ж, з матеріалів справи слідує, що відповідач 2 залишалась у заявлений позивачем період зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , питання про зняття з місця реєстрації нею не порушувалось, тобто фактично зберігала за собою право на проживання у ньому.

Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять та відповідачем 2 не надано.

Законом № 2189-VІІІ, п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено, що споживач має право на зменшення розміру оплати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документу, що підтверджує його відсутність (довідка з тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Доказів про те, що ОСОБА_2 зверталась до позивача із заявами про відсутність її за місцем реєстрації у спірний період, матеріали справи не містять.

Отже, дослідивши надані відповідачем 2 письмові докази, суд дійшов висновку, що жоден з наданих доказів достовірно не підтверджує факт неотримання ОСОБА_2 послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою її реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 в період з 01.04.2014 по 30.09.2020.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що доводи відповідача 2 про те, що вона фактично не користувалась комунальними послугами, наданими Концерном «МТМ» є недоведеними, а тому відхиляються судом.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим Концерном «МТМ», заборгованість в розмірі 35 210,91 грн. складається із заборгованості за надані послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с.6).

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Факт наявності заборгованості в розмірі 35 210,91 грн. підтверджується матеріалами цієї справи й не спростований відповідачами 1, 2, 3 в ході її розгляду.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву просить суд застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин.

За змістом статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України).

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено вище судом та вбачається із доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, за відповідачами 1, 2, 3 обліковується заборгованість за отриманні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з 01.04.2014 по 30.09.2020.

В той же час, позивач у справі звернувся до суду із заявленими вимогами 17.11.2020.

Таким чином, оскільки плата за отриманні послуги повинна вноситись не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення), суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 13 461,35 грн., що нараховані за період з квітня 2014 р. по жовтень 2017 р. (прострочення зобов`язання за жовтень 2017 р. починається з 21.11.2017) заявлені поза межами строку позовної давності.

За таких обставин, враховуючи відсутність клопотання позивача про поновлення строку позовної давності та не встановлення судом поважності причин такого пропуску, судом відмовляється у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 2 суми заборгованості в розмірі 13 461,35 грн. за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з квітня 2014 р. по жовтень 2017 р.

Судом відхиляються доводи представника позивача, з посиланням на норми п. 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантів у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID 19) та положення постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», оскільки строк дії вказаних нормативно-правових актів не розповсюджується на період з квітня 2014 р. по жовтень 2017 р.

Матеріали справи свідчать, що відповідачами 1, 3 заяви про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин у цій справі не заявлено. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 1, 3 суми заборгованості в розмірі 13 461,35 грн. за надані послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за період з квітня 2014 р. по жовтень 2017 р.

Також, враховуючи, що відповідачі 1, 2, 3 оплату решти наданих послуг в сумі 21 749,56 грн. за період з листопада 2017 року по вересень 2020 року не довели, будь-яких претензій щодо надання послуг позивачу не пред`явили, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про солідарне стягнення основного боргу з відповідачів 1, 2, 3 в сумі 21 749,56 грн. за вказаний вище період є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідачів 1, 2, 3 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ,, РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_3 , філія Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) 13 461 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят одну) грн. 35 коп. основного боргу за період з квітня 2014 р. по жовтень 2017 р.

У задоволенні вимог до ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ,, РНОКПП: НОМЕР_4 ) про стягнення 13 461 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят одну) грн. 35 коп. основного боргу за період з квітня 2014 р. по жовтень 2017 р. відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ,, РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ,, РНОКПП: НОМЕР_4 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_3 , філія Запорізьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк України», МФО 313957, ) 21 749 (двадцять одну тисячу сімсот сорок дев`ять) грн. 56 коп. основного боргу за період за період з листопада 2017 року по вересень 2020 року.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_5 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ) 834 (вісімсот тридцять чотири) грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ,, РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_5 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ) 432 (чотириста тридцять дві) грн. 80 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (поточний рахунок № НОМЕР_5 в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ) 834 (вісімсот тридцять чотири) грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Круглікова