10 лютого 2025 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Демченко С. В.,
секретар судового засідання Кошова О. В.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,
10 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить стягнути з відповідача на свою користь: матеріальні збитки у розмірі 124 000 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, витрати, понесені з проведенням оцінки вартості, завданого внаслідок залиття квартири матеріального збитку у розмірі 2500 грн, а також судовий збір у розмірі 1340 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л. А., зареєстрованого в реєстрі № 5022. Зазначила, що 05 серпня 2024 року мешканцями квартири АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить відповідачу, сталося залиття її квартири. У акті обстеження, складеного уповноваженими особами Комплексу «Харківвідведення» зазначено, що: «Залиття квартири АДРЕСА_1 сталося з квартири АДРЕСА_2 , внаслідок недбалого відношення до сантех обладнання». Відповідно до звіту про оцінку майна матеріальний збиток внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 складає 124 000 грн, який позивачка просить стягнути з відповідача. Зазначила, що у зв`язку з пошкодженням її майна, відмовою відповідача вирішити спір у позасудовому порядку, необхідністю проводити капітальний ремонт, вона зазнала значних душевних страждань. Неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає в переживаннях з приводу пошкодження її майна та неможливості нормального користування ним, порушенні її звичайного способу життя, витрачання значних грошових коштів на відновлення свого житла, а відтак, матеріальну компенсацію завданої моральної шкоди вона оцінює у 10 000 грн. З огляду на викладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь: матеріальні збитки у розмірі 124 000 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000 грн, витрати, понесені з проведенням оцінки вартості, завданого внаслідок залиття квартири матеріального збитку у розмірі 2500 грн, а також судовий збір у розмірі 1340 грн.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків 10 днів з дня вручення копії ухвали. У встановлений законом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Відповідно до ухвали суду від 23 грудня 2024 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачів та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до такого висновку.
Суд встановив, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 02 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л. А., зареєстрованого в реєстрі за № 5022, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .
03 серпня 2024 року відбулося залиття належної позивачці на праві власності квартири АДРЕСА_1 .
05 серпня 2024 року комісією у складі: майстра дільниці Київського району УТО ВБС Шеховцової А. Г., слюсаря-сантехника дільниці Київського району УТО ВБС Вишняка А. О., представника дільниці № 64 КП «Жилкомсервіс» складений акт обстеження, відповідно до якого при обстеженні технічного стану внутрішньобудинкових систем господ. побутової, (заливної) каналізації та холодного водопостачання в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що внутрішньобудинкові системи холодного постачання та господарськопобутові каналізації знаходяться в задовільному стані, працюють у нормальному режимі, замірна арматура в робочому стані. Послуги з холодного водопостачання та водовідведення по стояку квартири АДРЕСА_4 а надаються в повному обсязі, безперебійно. Технічне обслуговування проводиться згідно із затвердженим графіком. Залиття квартири АДРЕСА_4 відбулося 03 серпня 2024 року з квартири АДРЕСА_5 , що розташована на 4 поверсі. Аварійну службу не викликали, мешканці квартири АДРЕСА_5 а самостійно перекрили відсікаючий кран своєї квартири 04 серпня 2024 року. Не дбале відношення до сантех обладнання.
Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом, серія та номер: 1-137, виданий 20.03.2015, видавник: Восьма Харківська державна нотаріальна контора.
На замовлення позивачки 07 жовтня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 був виконаний звіт про оцінку матеріального збитку, відповідно до якого розмір матеріального збитку, спричиненого залиттям квартири за адресою: АДРЕСА_3 , станом на 05 вересня 2024 року становить 124 000 гривень.
Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку, складеного 07 жовтня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , за результатами обстеження об`єкту квартири за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що водою з горища були затоплені: приміщення № 1 (коридор) потребує заміни та, частково ремонту стеля (шпалери, гіпсокартон, шпаклівка); заміна шпалер на стінах; підлога заміна лінолеум та ОСБ, заміна плінтусів; приміщення № 2 (санвузел) заміна стелі (підвісний, пластик), частковий ремонт плитки на стінах; приміщення № 3 (кухня) заміна стелі (підвісний, пластик), частковий ремонт плитки на стінах, заміна підлоги (лінолеум та ОСБ); приміщення житлової кімнати № 4 заміна шпалер на стінах та заміна підлоги (лінолеум та ОСБ). Часткова заміна проводки. Ремонт проводки люстри в кухні. Заміна 6 світильників. Ремонт трьох двірних коробок.
За правилами ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.
Вимогами ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відтак, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Водночас, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За правилами ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Згідно з ч. 4, 5 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
За правилами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Положеннями ст. 89 ЦПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Факт залиття квартири АДРЕСА_1 , підтверджується, зокрема, актом обстеження від 05 серпня 2024 року, згідно з яким, причиною залиття квартири АДРЕСА_1 стало недбале відношення до сантех обладнання мешканців квартири АДРЕСА_2 .
Надаючи оцінку вказаному акту обстеження суд керується таким.
Наданий суду акт обстеження відповідає вимогам, встановленим вищезазначеними Правилами, в ньому зазначені: дата та місце складання; місце, де трапилося залиття; подія, що трапилася; наслідки залиття, а також причина залиття. Акт складений та підписаний уповноваженими особами.
Вирішуючи питання щодо розміру завданої майнової шкоди, суд бере до уваги звіт про оцінку матеріального збитку, складеного 07 жовтня 2024 року суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 оскільки при його складанні враховано величину фізичного зносу об`єкта оцінки, оцінювачем було здійснено візуальне обстеження, необхідні обміри пошкоджених приміщень для визнання площ (об`ємів) стін, стель, на яких необхідно виконати ремонтні роботи, наявності/відсутності меблів тощо, демонтаж/монтаж яких необхідно буде виконати у зв`язку з технологією виконання ремонтних робіт та фото фіксацію об`єкту дослідження.
Оцінюючи наявний у матеріалах справи звіт про оцінку матеріального збитку у сукупності з іншими матеріалами справи, суд доходить до переконання, що вказаний звіт є повним і обґрунтованим, узгоджується з іншими наявними у матеріалах справи доказами та не суперечить їм та не викликає сумнівів у його правильності.
Таким чином, установивши, що матеріалами справи доведено завдану шкоду, протиправність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить позивачці, суд приходить до висновку, що завдана майнова шкода підлягає відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.
Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з такого.
За правилами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Положення ст. 1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, складовими елементами яких є: шкода, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди.
Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.
Суд погоджується з доводами позивачки, що внаслідок залиття квартири, належної їй на праві власності, вона зазнала душевних страждань, у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, перенесла емоційне напруження, що потягло за собою в своїй сукупності психологічний дискомфорт та моральні переживання, які погіршили її звичний спосіб життя, призвели до порушення душевної рівноваги, що вимагає від неї додаткових витрат часу, залучення душевних та матеріальних зусиль.
Суд вважає доведеними обставинами, що відповідач завдав позивачці моральної шкоди, його дії були протиправними та винними, а також наявність причинного зв`язку між ними.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачці, суд враховує характер правопорушення (час, місце, епізодичність протиправної поведінки), глибину його душевних страждань, обумовлених порушенням звичайного життєвого укладу, ступінь вини відповідача, а відтак, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що розмір грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди слід визначити в сумі 10 000 гривень, у зв`язку з чим позов в цій частині також підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1340 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану залиттям квартири у розмірі 124 000 (сто двадцять чотири тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, понесені з проведенням оцінки вартості, завданого внаслідок залиття квартири матеріального збитку у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1340 (одна тисяча триста сорок) гривень.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_6 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_7 .
Повний текст рішення складений та підписаний без проголошення 10 лютого 2025 року.
Суддя С.В. Демченко