Номер провадження: 22-ц/813/608/25
Справа № 947/9112/23
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31», в інтересах якого діє адвокат Касьяненко Юрій Яковлевич

на рішення Київського районного суду міста Одеси від 19 вересня 2023 року

у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути на користь об`єднання зі співвласників квартири АДРЕСА_1 (особовий рахунок НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) по АДРЕСА_2 , суму боргу за внески по утриманню будинку та прибудинкової території у розмірі 10660,82 гривень (десять тисяч шістсот шістдесят гривен 82 копійки) за період з січня 2018 року по грудень 2022 року, інфляційних витрат у розмірі 6884,02 гривень (шість тисяч вісімсот вісімдесят чотири гривні 02 копійки); три відсотка річних у розмірі 1349,40 гривень (одна і псяча триста сорок дев`ять гривень 40 копійок), а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» створено власниками квартир (однією з яких володіють відповідачі) та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , з метою забезпечення захисту прав його членів та дотримання ними обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Зазначено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 40,4 кв.м.

У відповідачів за період з січня 2018 року по грудень 2022 року утворилась заборгованість за внески по утриманню будинку та прибудинкової території у розмірі 10660,82 грн, які надаються ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» власникам квартири за адресою: АДРЕСА_4 , з урахуванням трьох відсотків річних у сумі 1349,40 грн та індексу інфляції у розмірі 6884,02 грн, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 19.09.2023 року ухвалено позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» (місце знаходження: 65113, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 31, код юридичної особи 40618606) суму боргу за внески по утриманню будинку та прибудинкової території за період з березня 2020 року по грудень 2022 року у розмірі 1594 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 71 копійка, суму інфляційних витрат у розмірі 721 (сімсот двадцять одна) гривня 17 копійок, три відсотка річних у сумі 132 (сто тридцять дві) гривні 82 копійки, суму судового збору у розмірі 347 (триста сорок сім) гривень 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» (місце знаходження: 65113, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 31, код юридичної особи 40618606) суму боргу за внески по утриманню будинку та прибудинкової території за період з березня 2020 року по грудень 2022 року у розмірі 1594 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 71 копійка, суму інфляційних витрат у розмірі 721 (сімсот двадцять одна) гривня 17 копійок, три відсотка річних у сумі 132 (сто тридцять дві) гривні 82 копійки,. суму судового збору у розмірі 347 (триста сорок сім) гривень 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» (місце знаходження: 65113, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 31, код юридичної особи 40618606) суму боргу за внески по утриманню будинку та прибудинкової території за період з березня 2020 року по грудень 2022 року у розмірі 1594 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 71 копійка, суму інфляційних витрат у розмірі 721 (сімсот двадцять одна) гривня 17 копійок, три відсотка річних у сумі 132 (сто тридцять дві) гривні 82 копійки,. суму судового збору у розмірі 347 (триста сорок сім) гривень 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31» (місце знаходження: 65113, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 31, код юридичної особи 40618606) суму боргу за внески по утриманню будинку та прибудинкової території за період з березня 2020 року по грудень 2022 року у розмірі 1594 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто чотири) гривні 71 копійка, суму інфляційних витрат у розмірі 721 (сімсот двадцять одна) гривня 17 копійок, три відсотка річних у сумі 132 (сто тридцять дві) гривні 82 копійки,. суму судового збору у розмірі 347 (триста сорок сім) гривень 85 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду вмотивовано тим, що в межах загального строку позовної давності з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території за період з березня 2020 року по грудень 2022 року у сумі 6378 грн 85 коп., та відповідно індекс інфляції у розмірі 2884,71 грн та 3% річних у розмірі 531,30 грн за вказаний період. Також, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідачів вимог в дольовому порядку, по 1/4 частки з кожного, виходячи з належної кожному з них частки у праві спільної часткової власності на кв. АДРЕСА_3 .

ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» не надано суду належних доказів того, що строк позовної давності пропущений з поважних причин.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» в інтересах яких діє адвокат Касьяненко Ю.Я. подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення повністю і ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - заборгованість за житлові комунальні послуги з грудня 2019 року по грудень 2022 року у розмірі 9113,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» витрати на професійну правничу допомогу, яка була надана позивачу у суді першої інстанції, в розмірі 5000,00 грн, та вирішити питання щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду справи апеляційним судом.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі зазначено, що ОСББ не згодне з висновком суду першої інстанції, з приводу того, що не надано належних доказів того, що строк позовної давності пропущений з поважних причин, що відповідно розрахунку заборгованості, відповідачі сплачували лише за вивіз сміття, а внески по утриманню будинку та прибудинкової території не сплачували, а тому переривання строків позовної давності не було. Таке твердження суду, апелянти, вважають передчасним, оскільки вивіз сміття є складовою житлових комунальних послуг та обов`язок сплати за цю послугу наступає кожного місяця, так як й обов`язок сплачувати внески за утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, скаржник зауважує, що суд не звернув увагу, що відповідачі 14 квітня 2021 року здійснили оплату у розмірі 112,50 гривень, а оскільки оплати за вивіз сміття не було у березні та у травні 2021 року, за три місяці сума становила 102,66 гривень. Залишок платежу (9,84 грн) було зараховано як погашення боргу за внески на утримання будинку та прибудинкової території. Наголошується, що з урахуванням надмірно сплачених коштів (з урахуванням вивозу сміття), такі кошти були зараховані в рахунок погашення боргу. Таким чином, на думку апелянтів судом помилково було зроблено висновок, що переривання строку позовної давності не відбувалось.

Також наголошується, що в тексті рішення не наведені обставини та обґрунтування, чому суд стягує борг саме з березня 2020 року, звертається увага на те, що якщо враховувати трирічний строк позовної давності з моменту подання позову до суду то це має бути грудень 2019 року. Сума боргу з грудня 2019 року по грудень 2022 року становить 9113,42 грн, з яких 6928,89 грн - сума основного боргу, 1976,66 грн - сума інфляційних збитків, 207, 87 грн - сума 3% річних.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги ОСОБА_1 подав відзив, в якому зазначає, що погоджується, що оскаржуване рішення повинно бути скасовано, а проти інших вимог апеляційної скарги заперечує.

У відзиві звертається увага на те, що суд першої інстанції не мав права виносити рішення по справі у даний період часу, оскільки ОСОБА_3 був мобілізований і в такому випадку суд зобов`язаний був зупинити провадження по справі. Крім того судом першої інстанції при ухваленні рішення не звернено увагу на те, що ОСОБА_4 знятий з реєстрації 27.07.2021 року, і його нове місце реєстрації суду не було відоме, ніяких запитів суд з цього питання не робив. Таким чином ОСОБА_4 не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Також, у відзиві зазначено, що при винесенні рішення суд першої інстанції використав норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», однак на думку відповідача це суперечить законодавству України, що регулює ОСББ.

Відповідач, наголошує, що судом першої інстанції проігноровано статус ветерана Збройних Сил України, який має ОСОБА_1 і відповідно цього статусу він має право на пільги.

Відповідачка ОСОБА_2 також подала відзив, в якому погоджується з тим, що рішення по справі повинно бути скасовано, проти задоволення інших вимог апеляційної скарги заперечує та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

В судовому засіданні представник ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» адвокат Касьяненко Ю.Я. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні надали пояснення по суті справи, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, також, зазначали, що не згодні з рішенням суду першої інстанції, апеляційну скаргу не подавали.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися.

Згідно даних ГУ ДМС України в Одеській області від 29.03.2023 року, адреса реєстрації ОСОБА_3 - АДРЕСА_4 .

Згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру від 16.10.2024 року, адреса реєстрації ОСОБА_4 - АДРЕСА_4 .

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , батьки відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , іншої адреси реєстрації останніх суду не повідомили.

Судові повістки на 14.11.2024 року на 11:10 годину, надіслані апеляційним судом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на вказану адресу, повернулися до суду із зазначенням причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою».

У пункті 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «Адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «Адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено його підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 99-1 Правил, тому у суду апеляційної інстанції не було підстав не враховувати причини повернення до суду судової повістки під час вирішення питання про повідомлення заявниці про дату, час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, а також про можливість розглядати справу за відсутності заявниці.

За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Тож, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місце знаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17, від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14, від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20.

Також, апеляційним судом зроблено оголошення на офіційному сайті суду про повідомлення відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про судове засідання на 06.02.2025 року 11:15 год.

Крім того, відповідачем ОСОБА_3 , неодноразово, на адресу Одеського апеляційного суду надавалися заяви та клопотання.

З наведеного можна зробити висновок, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , обізнані про розгляд справи судом апеляційної інстанції та відповідно до процесуального закону вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, та їх не явка не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , що не з`явилася, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 40,4 кв.м, на підставі свідоцтва про право власності р.19-22683 від 25.12.2006 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, яка знаходиться на балансі та обслуговується ОСББ «КОРОЛОВА 31», частка власності 1/4 кожного.

Як вбачається з матеріалів справи, у 02.07.2016 року було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КОРОЛЬОВА 31».

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є власниками квартири АДРЕСА_3 , загальною площею 40,4 кв.м, не виконують своїх обов`язків належним чином по оплаті витрат на утримання будинку та житлово-комунальних послуг, а саме, не оплачують їх вчасно та у повному обсязі.

Згідно довідки про заборгованість, за період з січня 2018 року по грудень 2022 року заборгованість відповідачів перед ОСББ за внески по утриманню будинку та прибудинкової території складає - 10660,82 грн.

Також, відповідно до розрахунків, наданих представником позивача, три відсотки річних складають - 1349,40 грн та індекс інфляції складає - 6884,02 грн.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Відповідно до п.8 ч.1ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

За змістом абз.4 ч.1 ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Статтею 7 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що співвласники зобов`язані додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до частини 1статті 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» закріплений обов`язок співвласника виконувати рішення зборів співвласників і своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч.2, 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між власниками пропорційно до їх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Не використання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг віднесено: 1) утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; 2) купівлю електричної енергії для забезпечення спільного майна багатоквартирного будинку; 3) поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року.

Відповідно до статті 13 Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Судом правильно встановлено, що ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток співвласника незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Судом вірно встановлено, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки спірні правовідносини щодо надання та оплати житлово-комунальних послуг є грошовим зобов`язанням, у якому серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих комунальних послуг, якому кореспондує право кредитора вимагати від боржника сплатити вартість наданих послуг. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

При цьому, у ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплена правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведеного, правильним є висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за надані послуги в межах загального строку позовної давності та з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з березня 2020 року по грудень 2022 року у сумі 6378,85 грн, інфляційні втрати в розмірі 2884,71 грн та 3% річних у розмірі 531,30 грн.

Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що особа, яка є власником приміщення у будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку заявлена сума боргу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Також, вірним є твердження суду, що переривання строків позовної давності в даному випадку не була, а ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» не надано належних доказів того, що строк позовної давності пропущений з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги, що було переривання строків позовної давності, і те, що судом не наведено обґрунтування стягнення боргу саме з березня 2020 року, є безпідставними та спростовуються змістом судового рішення суду першої інстанції. В якому чітко зазначено, що стягнення застосовується в межах строку позовної давності, а це є березень 2020 року, дата надходження позовної заяви 21.03.2023 року.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Крім того, щодо відзиву відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСББ «КОРОЛЬОВА 31», зміст якого зводиться в основному до незгоди з рішенням суду першої інстанції, колегія суддів вважає за потрібним зазначити наступне.

Щодо, не легітимності голови правління ОСББ та її позиції, прохання проведення контролю витрат ОСББ, то, зазначене не є предметом даного спору, а тому, предметом оцінки у цій справі бути не може, та на висновок суду щодо наявної підстав для стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги впливати не може.

Щодо, твердження відповідачів, що тарифи прийняті в протиправний спосіб та не можуть вважатися дійсними. Встановлення тарифів відноситься до компетенції загальних зборів ОСББ відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а тому у разі їх необґрунтованості відповідачі вправі звернутися до суду з позовом про їх оскарження.

З приводу того, що судом проігноровано статус ветерана Збройних Сил України, який має ОСОБА_1 а відповідно і це право його сім`ї на пільги, не відповідають дійсності, оскільки відповідно довідки розрахунку боргу зазначено, що у квартирі проживає 4 особи та сума нараховується вже з урахуванням пільги 50 %.

З приводу не згоди відповідачів про стягнення суми заборгованості в дольовому порядку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

На підставі вимог ст. 66, 67 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі №703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі №638/5001/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно відомостей про об`єкт нерухомого майна відповідачі є власниками по 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 .

Таким чином, судом першої інстанції було вірно встановлено, що сторони є співвласниками квартири АДРЕСА_3 , а тому повинні виконувати обов`язок по утриманню майна згідно своєї частки та нести тягар відповідальності перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними з цим майном.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, суд правильно вирішив спір по суті і підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення немає, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Щодо викладених у скарзі ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» вимог про відшкодування, понесених у суді першої інстанції, витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Згідно з частинами першою та третьою статті 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 209 ЦПК України).

Представник ОСББ «КОРОЛЬОВА 31» до суду першої інстанції, з заявою про ухвалення додаткового рішення не звертався, рішення щодо судових витрат, а саме, витрат на оплату правничої допомоги, судом, що ухвалив рішення за результатами розгляду справи по суті, не приймалося.

За таких обставин, представник позивача не позбавлений права звернутися до місцевого суду для вирішення цього питання.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 19 вересня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційних скарг.

Щодо судових витрат

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статях 141-142 ЦПК України.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати скаржника, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Корольова 31», в інтересах якого діє адвокат Касьяненко Юрій Яковлевич, залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

М.В. Назарова