Номер провадження: 22-ц/813/372/25
Справа № 494/1632/22
Головуючий у першій інстанції Лебединський С.Й.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

переглянув у спрощеному провадженні без виклику учасників цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

05 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання батьківства.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з початку листопада 2017 року він проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , від спільного проживання у них народилась дитина ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак у свідоцтві про народження дитини в якості батька зазначено ОСОБА_2 , так як ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі. Проте більше п`яти років вони разом не проживають, не ведуть спільний побут та не спілкуються. Під час державної реєстрації народження сина, позивач не написав відповідну заяву до органів РАЦСУ про визнання батьківства, через те, що перебуває у лавах ЗСУ, тому в якості батька дитини ОСОБА_4 вказано відповідача. ОСОБА_1 зазначив, що з моменту народження дитини саме він постійно виховує сина, піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, повністю його утримує та буде піклуватись в подальшому. Позивач категорично не погоджується з інформацією, яка викладена в свідоцтві про народження, тому звернувся до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 02 березня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання батьківства.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року зупинено провадження в даній справі. Суд також вказав, що строки зупинення рахувати з дня винесення даної ухвали суду і по дату припинення перебування позивача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року про зупинення провадження в справі та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом оскарження є ухвала суду про зупинення провадження у справі (п. 14 ст. 353 ЦПК України).

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вищевикладеного та положень ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав.

У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Випадки, коли суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, визначені у частині першій статті 251 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої вказаної правової норми встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупиняючи провадження в даній справі, суд першої інстанції вказав, що оскільки згідно довідки, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_5 від 23.03.2023 за №1409 позивач ОСОБА_1 з 26 лютого 2022 року, перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , суд у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не погоджується із таким висновком суду, та вважає недоцільним зупинення провадження в даній справі, з огляду на наступне.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Верховний Суд чітко сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Таким чином, встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 серпня 2022 року у справі №461/5209/19, від 21 грудня 2022 року у справі №456/2541/19, від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20 тощо.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними

є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, згідно листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_6 від 23.03.2023 за №1409, ОСОБА_1 дійсно призваний на військову службу під час мобілізації 26 лютого 2022 року та направлений до військової частини НОМЕР_1 (а.с. 51).

Матеріли справи також містять копію посвідчення офіцера НОМЕР_2 , згідно якого ОСОБА_1 перебуває на військовій службі і Збройних Силах України (а.с. 25-27).

Таким чином, встановлено, що матеріали справи не містять достатніх доказів на підтвердження того, що військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан, а позивач ОСОБА_1 перебуває у зоні постійної дислокації вищевказаної військової частини, та знаходиться у зоні бойових дій та виконує бойові завдання.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить, що провадження у справі зупиняється з метою надання особі, яка перебуває у складі Збройних Сил України, можливість прийняти участь у судовому засіданні при розгляді справи, де він є стороною, надати суду докази у підтвердження своїх посилань та скористатися іншими процесуальними правами.

Так, апеляційний суд приймає до уваги, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом 25 грудня 2022 року, тобто вже під час перебування на військовій службі, має представника Морозова В.Ю., крім того особисто клопотань про зупинення провадження позивач не заявляв.

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для зупинення провадження у справі, що передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Окрім вищезазначеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, №30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі №6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі №6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Таким чином, суд першої інстанції зробив помилковий висновок про зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

При цьому, як встановлено матеріалами справи 05 квітня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Рупець Н.О. звернулась до Березівського районного суду Одеської області із клопотанням про поновлення провадження у справі (а.с. 63-64).

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 03 листопада 2023 року справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Березівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 , про визнання батьківства, прийнято до провадження. Призначено підготовче судове засідання (а.с. 111).

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 22 січня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення (а.с. 138-140).

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції зроблені із неправильним застосуванням норм процесуального права, та без врахування висновків, викладених в рішеннях Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, які призвели до постановлення помилкової ухвали, та враховуючи, що на момент ухвалення даної постанови суду справа розглянута по суті позовних вимог, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року, без направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 6 п. 1, 379, 382384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Березівського районного суду Одеської області від 28 березня 2023 року про зупинення провадження у справі скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 18 лютого 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк