КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Цуран С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 червня 2024 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку», заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про видачу дублікату виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого документа.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що 06 жовтня 2010 року Солом`янським районним судом міста Києва ухвалено рішення по справі № 2-629-1/10, яким стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 12 грудня 2006 року в розмірі 499 994,50 грн, судові витрати в розмірі 1 700 грн та витрати інформаційно-технічне забезпечування розгляду справи в розмірі 120 грн.

На виконання судового рішення було видано виконавчі листи, які були пред`явлені до примусового виконання первісним стягувачем АКІБ «УкрСиббанк» до відділу державної виконавчої служби Солом`янського РУЮ м. Києва.

На підставі виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року у справі № 760/32749/19 задоволено заяву ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про заміну стягувача у виконавчих листах, поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів.

Постановою Київського апеляційного суду скасовано ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року в частині поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання та видачу дублікатів виконавчих листів.

Разом з тим, виконавче провадження № НОМЕР_1 було завершено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції до 06 жовтня 2016 року) та направлено для подальшого примусового виконання за місцем роботи боржника до Личаківського ВДВС Львівського МУЮ.

Таким чином, виконавче провадження було завершено не у зв`язку з його виконанням, а з причин направлення такого виконавчого провадження та оригіналу виконавчого листа для його подальшого виконання до іншого відділу державної виконавчої служби.

З метою з`ясування стану виконавчого провадження, 17 червня 2022 року заявник звернувся до Личаківського ВДВС з відповідним запитом, у відповідь на який було повідомлено, що згідно з перевіркою АСВП у відділі не перебували виконавчі провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-629/1-10, виданого Солом`янським районним судом міста Києва, та станом на 20 червня 2022 року виконавчі листи у відділ не надходили.

Враховуючи викладене, Солом`янський ВДВС завершив виконавче провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з його направленням для подальшого виконання до Личаківського ВДВС у м. Львові, який матеріали виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа не отримав та відповідно не відкрив виконавче провадження. Зворотно до Солом`янського ВДВС матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1 разом з оригіналом виконавчого листа не повертались, що свідчить про втрату виконавчого листа під час пересилки матеріалів від одного відділу до іншого.

За наведених умов виконавче провадження № НОМЕР_1 підлягає відновленню, однак його відновлення неможливо без видачі судом дубліката виконавчого листа.

Заявник вказував, що виконавчий лист, виданий Солом`янським районним судом міста Києва у справі № 2?629?1/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 грудня 2006 року в розмірі 499 994,50 грн, судових витрат в розмірі 1 700 грн та витрат інформаційно-технічного забезпечування розгляду справи в розмірі 120 грн втрачений при пересилці та така втрата сталася з об`єктивних, непереборних і незалежних від волевиявлення стягувача причин.

Станом на 12 липня 2023 року рішення суду боржником повністю не виконано, в АСВП відсутні відкриті виконавчі провадження щодо виконання такого рішення, а передача виконавчого провадження з одного органу державної виконавчої служби до іншого не впливає на обчислення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, тобто строк пред`явлення вказаного виконавчого листа на примусове виконання не закінчився.

Посилаючись на викладене заявник просив видати дублікат виконавчого листа, виданого Солом`янським районним судом м. Києва у справі № 2?629?1/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 грудня 2006 року в розмірі 499 994,50 грн, судових витрат в розмірі 1 700 грн та витрат інформаційно-технічного забезпечування розгляду справи в розмірі 120 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 червня 2024 рокуу задоволенні заяві відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, заявник не надав суду доказів протилежного та не просив поновити строк, тому відсутні підстави для видачі дублікату виконавчого листа.

Не погоджуючись з ухвалою суду, заявник ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 червня 2024 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі також зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Стверджує, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущено, оскільки передача виконавчого провадження із одного органу до іншого не впливає на обчислення цього строку.

Зазначає, що відмова суду у видачі дубліката виконавчого листа порушує процесуальні права стягувача щодо примусового виконання рішення суду, що набрало законної сили, та позбавляє заявника права на стягнення з боржників свого майна.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило.

Представник апелянта Постернак М.М. взяв участь у судовому засіданні в апеляційному суді. Інші учасники у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав

Всатновлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2010 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 499 994,50 грн, судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. У задоволенні об`єднаного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору кредиту та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 11 січня 2011 року вищевказане рішення Солом`янського районного суду міста Києва залишено без змін.

На виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2010 року представником ПАТ «УкрСиббанк» 17 березня 2011 року було отримано два виконавчих листа та пред`явлено їх до виконання.

27 травня 2011 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві Журбасом Д. В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 2-629-1, виданого 17 березня 2011 року Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 501 814,50 грн, боржник ОСОБА_1 .

Ухвалами Солом`янського районного суду міста Києва від 07 грудня 2012 року, що залишені без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 12 березня 2013 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2013 року, замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» у виконавчих провадженнях з примусового виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва по справі № 2-629-1/10 на його правонаступника Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

09 грудня 2014 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови), тобто у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

15 лютого 2021 року ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на стадії виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2010 року в цивільній справі № 2-629-1/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості замінено на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку». Видано дублікати виконавчих листів № 2-629-1/10, виданих 17 березня 2011 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 499 994,50 грн, судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. Поновлено строк для пред`явлення до виконання дублікатів виконавчих листів № 2-629-1/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 499 994,50 грн, судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 липня 2021 року ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року в частині поновлення строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання та видачі дублікатів виконавчих листів скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовлено. В іншій частині ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 15 лютого 2021 року залишено без змін.

З відповіді начальника Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 29 червня 2022 року вбачається, що згідно перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що на виконанні у відділі ДВС не перебували виконавчі провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-629-1/10, виданого Солом`янським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором № 0 від 12 грудня 2006 року в розмірі 499 994,50 грн, судові витрати в розмірі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, та станом на 29 червня 2022 року у відділ ДВС не надходили.

За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 2-629-1/10 від 17 березня 2011 року не перебуває на примусовому виконанні.

Разом з тим, представником боржника було надано відповідь начальника відділу Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 18 червня 2024 року, з якої вбачається, що на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-629-1 від 17 березня 2011 року, виданого Солом`янським районним судом міста Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 499 994,50 грн, судового збору в розмірі 1 700 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 04 березня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 31 березня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про передачу виконавчого документа на виконання до підприємства, установи, організації. 30 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС) у редакції, яка діяла на той момент.

Станом на момент надання цієї відповіді на запит, підтвердження надсилання виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС, а також надати інформацію до якого саме відділу ДВС надіслано виконавчий документ неможливо, оскільки в Автоматизованій системі виконавчого провадженні такі дані відсутні, а матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_2 знищенні у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У рішенні по справі «Бурдов проти Росії» від 7 травня 2002 року, Європейський суд з прав людини, вказав, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожному надано право звертатися до національного суду у разі виникнення спору про його цивільні права («право на суд»), одним із аспектів якого є право на доступ до правосуддя, що представляє собою право на порушення позовного провадження у національних судах з питань цивільно-правового характеру; але таке право на судовий захист було б ілюзорним, якби система правова держави-учасника Європейської конвенції не виключала, що судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, залишалося б не виконаним. Також, визнається неприпустимим, що пункт 1 статті 6 Конвенції, деталізовано визначаючи процесуальні гарантії сторін на справедливий розгляд їх справи національним судом, не передбачав би захисту процесу виконання судових рішень. Європейський суд наголосив, що виконання рішення суду, яке ухвалене будь-яким національним судом, повинно розглядатись як складова «судового розгляду» .

У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду, тому, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Верховний Суд у справі № 263/4331/18 (постанова від 18 листопада 2020 року) дійшов висновку, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

У межах розгляду даної справи суд першої інстанції встановив, що на виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2010 року, представником АКІБ «УкрСиббанк» 17 березня 2011 року було отримано 2 виконавчих листа.

На момент набрання рішенням законної сили діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21 квітня 1999 року (в редакції станом на 11 січня 2011 року).

Статтею 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року було передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років ; 3) посвідчення комісій по трудових спорах - протягом трьох місяців; 4) постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 5) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 21 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - для виконання рішень і вироків судів у частині майнових стягнень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а у випадках, коли рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII, відповідно до частини першої статті 12 якого виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (пункт 4 Рішення Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року у справі № 3-рп/2001).

Згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування його норм до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний по суті висновок зроблений в постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 521/21810/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/19847/18, від 16 вересня 2020 року у справі № 242/2375/16-ц, від 15 жовтня 2020 року у справі № 202/20331/13-ц.

Отже, враховуючи, що виконавчий лист № 2-629-1/10 був виданий 17 березня 2011 року, тобто до набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII та строк пред`явлення до виконання за ним сплинув до набрання чинності цим законом, строк пред`явлення виконавчого листа № 2-629-1/10 до виконання становить три роки з дня набрання рішенням законної сили.

В той же час пунктом 1 частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, яка діяла на момент набрання рішенням законної сили, визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Частиною другою встановлено, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Так, державним виконавцем Солом`янського ВДВС у м. Києві 09 грудня 2014 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 2-629-1 від 17 березня 2011 року на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанови (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби), після чого, державним виконавцем Личаківського ВДВС у м. Львові 04 березня 2015 року було відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа, а 30 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанови (направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби).

Водночас, документів, що підтверджують надсилання виконавчого документа до іншого відділу ВДВС не надано, інформація про наявність відкритих виконавчих проваджень за виконавчим листом № 2-629-1 від 17 березня 2011 року щодо боржника ОСОБА_1 в АСВП відсутня.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 липня 2021 року встановлено, що строк пред`явлення виконавчих листів на виконання рішення від 06 жовтня 2010 року сплив 30 червня 2018 року, тобто, ще до придбання 11 травня 2019 року заявником права вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у даній справі.

У постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 Велика Палата Верховного Суду міститься правовий висновок, згідно з яким, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Заявник не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент звернення до суду з цією заявою строк пред`явлення виконавчого документу № 2-629-1 від 17 березня 2011 року щодо боржника ОСОБА_1 не сплив. Приймаючи на себе права вимоги до боржників, новий кредитор (стягувач) одночасно приймає на себе усі ризики, пов`язані із процедурою стягнення заборгованості, однак останній не з`ясував взагалі питань, пов`язаних з виконанням рішення суду у попереднього кредитора.

Апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08 березня 2023 року по справі №2-2236/12 (провадження №61-12778св22), оскільки така позиція стосується інших фактичних обставин справи, а саме - видачі за поданням державного виконавця дубліката виконавчого листа, втраченого під час його передачі від одного відділу ДВС до іншого внаслідок зміни територіальної підвідомчості відділів.

Разом з цим, як встановлено із матеріалів даної справи, згідно з відповіддю начальника відділу Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 18 червня 2024 року, на виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-629-1 від 17 березня 2011 року, виданого Солом`янським районним судом міста Києва.

30 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС) у редакції, яка діяла на той момент.

Однак, ні з наданої відповіді, ні з інших матеріалів справи неможливо встановити, до якого саме відділу ДВС було направлено виконавчий документ і чи отримав його адресат, суд позбавлений можливості перевірити вказані обставин.

Як зазначалася вище, матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 2-629-1 від 17 березня 2011 року, виданого Солом`янським районним судом міста Києва, знищено, а реєстрі виконавчих проваджень дані про боржника ОСОБА_1 відсутні.

Отже, відсутні підстави вважати, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання в даному випадку не сплив.

Тому твердження апелянта про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущено, оскільки передача виконавчого провадження із одного органу до іншого не впливає на обчислення цього строку, колегія суддів оцінює критично, оскількисуд першої інстанції установив, що строк пред`явлення до виконання вищевказаного виконавчого листа сплив ще до придбання заявником права вимоги до боржника ОСОБА_1 , а заявник, в свою чергу, вказаного не спростував. За таких обставинсуд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість заяви ТОВ «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» про видачу дублікату виконавчого листа та відмову в її задоволенні.

Доводи апеляційної скарги скаржника не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали суду, та фактично зводяться до незгоди скаржника з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається скаржник у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 28 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст складено12 лютого 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова