Справа № 158/2327/24 Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В.
Провадження № 22-ц/802/234/25 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи клопотання відповідача ОСОБА_1 , подане його представником ОСОБА_2 , про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину шляхом зміни способу їх стягнення, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 листопада 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із даним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на незаконність рішення, просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

29 січня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку подав до апеляційного суду клопотання про зупинення провадження у цій справі, яке обґрунтовував тим, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі ЗСУ або інших військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення АТО. Оскільки відповідач призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_1 , а воєнний стан та загальна мобілізація запроваджені по всій території України, тому вважає, що провадження підлягає зупиненню до звільнення його з військової служби або до закінчення правового режиму воєнного стану в Україні.

Вивчивши доводи клопотання, колегія суддів вважає, що подане клопотання до задоволення не підлягає.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом ч. 2 ст. 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом і оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто, інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Отже, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Таке узгоджується із правовою позицією висловленою у постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі №6-1367цс15.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Указом Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який Указами Президента України було неодноразово продовжено та який діє по даний час.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 380/7845/21.

Також зазначена правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду про зупинення провадження від 14 грудня 2022 року у справі № 757/5240/16-ц, від 29 серпня 2022 року у справі № 461/5209/19, від 29 серпня 2022 року у справі №461/5209/19 та у вказаних справах Верховний Суд зупиняв провадження, оскільки сторонами були надані докази перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

З довідки Військової частини НОМЕР_2 № 26/60 від 21 січня 2025 року, доданої до клопотання про зупинення провадження, вбачається, що старший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , вид служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

До клопотання про зупинення провадження в справі, яке подане відповідачем апеляційному суду 29 січня 2025 року, будь-яких доказів перебування в зоні бойових дій відповідача не долучено.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази, що відповідач ОСОБА_1 перебуває у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка виконує бойові завдання у зоні бойових дій та бере безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником, а довідка від в/ч НОМЕР_2 № 26/60 від 21 січня 2025 року та копія Витягу з наказу за №169-ОД від 20 липня 2023 року недостатньо для зупинення провадження у справі, з підстав п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Водночас відповідач не надав доказів щодо неможливості розгляду справи без його участі, а безпідставне зупинення провадження у справі, з урахуванням предмета позову, який спрямований на захист інтересів неповнолітньої дитини, а також порядку розгляду зазначеної категорії справ у суді апеляційної інстанції (без повідомлення учасників справи), призведе до збільшення тривалості строків судового провадження.

Окрім того, ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги в даній справі з адвокатом Токарчуком В. М., який представляв його інтереси в суді першої інстанції, подавав в інтересах відповідача відзив, заяви та клопотання, не просив зупинити провадження у справі з цих же підстав під час розгляду справи судом першої інстанції, а також подав апеляційну скаргу, надав суду додаткові докази, клопотання, а тому відповідач не обмежений у праві приймати участь у розгляді справи через свого представника.

Також судом враховується чутлива категорія справи - стягнення аліментів на неповнолітню дитину, зокрема, в даному випадку дитину з інвалідністю. Справи цієї категорії спрямовані насамперед на захист інтересів дитини, яка в силу віку самостійно подбати про своє забезпечення не здатна та повністю залежить від батьків.

Виходячи із найвищих інтересів дитини, колегія суддів враховує, що підстави для зупинення провадження у справі відсутні, зібрані у справі докази та подані сторонами заяви цілком достатні для того, щоб встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, та переглянути справу за наявними в ній і додатково поданими відповідачем через свого представника до апеляційної скарги доказами, а тому в задоволенні клопотання про зупинення провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 251, 268, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 , подане його представником ОСОБА_2 , про зупинення провадження у даній цивільній справі відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий-суддя

Судді: