Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/7870/24
Провадження № 2/279/461/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 279/7870/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом до російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, у якому просить суд стягнути з Російської Федерації на свою користь моральну шкоду у розмірі 10 897 500 (десять мільйонів вісімсот дев`яносто сім тисяч п`ятсот) гривень, що є еквівалентно 250000,00 Євро за офіційним курсом НБУ, завдану внаслідок заподіяння каліцтва під час виконання ним обов`язків військової служби в результаті збройної агресії Російської Федерації проти України.

В обґрунтування позову зазначає, що в період з 21.05.2014 по 02.06.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААГ № 414017 від 12.07.2023 року під час первинного огляду визнано особою з інвалідністю П групи, внаслідок травми пов`язаною із захистом Батьківщини. Вказана обставина також підтверджується витягом з проколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської військово-лікарської комісії № 329 від 23.06.2020 року. Згідно з протоколом засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії ним було отримано цереброваскуляторна хвороба. Енцефалопатія П ст. змішаного генезу (дисциркуляторна, інтоксикаційна, післятравматична) з правобічною пірамідною недостатністю, стійким цефалгічним, церебрастенічним синдромами, помітними лікворо-динамічними розладами;в торинна епілепсія з генералізованими судомними нападами (частоково компенсована протисудомними препаратами); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість, часткова атрофія зорових нервів обох очей. Розлади особистості та поведінки; поширений остеохондроз хребта, стадія нестійкої ремісії, больовий м`язевотонічний синдроми», що підтверджено медичною документацією лікувальнопрофілактичних закладів МОЗ України. Захворювання, пов`язане з проходженням військової служби. Також у нього діагностовано викривлення носової перегородки із порушенням носового дихання;.ангіопатія сітківки обох очей, що підтверджено свідоцтвом про хворобу № 761, виданим 24.09.2019 року ВЛК ВМКЦ ЦР. Захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

Вказаує, що дані заховрювання пов`язані з безпосередноью участю в бойових діях , які мали істотний вплив на його психічний, фізичний та моральний стан, оскільки за час перебування у зоні проведення Операції об`єднаних сил (колишня зона проведення Антитерористичної операції) він неодноразово був свідком загибелі та поранення товаришів, інших учасників бойових дій та мирних громадян, особисто постійно піддавався ризику поранення та загибелі, був змушений використовувати зброю та зазнав інших множинних грубих порушень конституційних прав, зокрема, гарантованого Конституцією України права на життя, оскільки постійно реально сприймав загрозу бути вбитим або пораненим, внаслідок військової операції став інвалідом у молодому віці, проходив тривале лікування в госпіталях, лікарнях.

За таких обставин від початку збройної агресії Російської Федерації проти України, ОСОБА_1 як громадянин України та учасник бойових дій, постійно перебуває у пригніченому стані, у нього знизився життєвий тонус і погіршилося загальне самопочуття, що негативно позначилося на стосунках з оточуючими та призвело до порушення нормальних життєвих зв язків, чим особисто мені завдано моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Російської Федерації.

Враховуючи характер душевних страждань, яких зазнав позивач у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України та, в першу чергу, з безпосередньою участю в бойових діях, пов`язаною із ризиком для мого життя та здоров`я, приймаючи до уваги факт противоправної окупації частини територі їнашої держави і беззаконня, яке панує на цій частині території України, вважає, що у результаті противоправних дій Російської Федерації особисто йому завдана моральна шкода.

Вказує, що безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та мають на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих.

Враховуючи множинний характер грубих порушень конституційних прав обсяг і тривалість, завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 10 897 500 (десять мільйонів вісімсот дев`яносто сім тисяч п`ятсот гривень) гривень гривень, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди у разі порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На підставі викладеного позивач, ОСОБА_1 , просить позов до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України - задовольнити.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.12.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Учасникам справи роз`яснено їх права та обов`язки, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

04.02.2025 року ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач - російська федерація в особі міністерства юстиції російської федерації, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення про виклик на Інтернет порталі "Судова влада України", представника в судове засідання не направив, своїм правом на подачу відзиву не скористався, будь-яких заяв, доказів та клопотань по суті справі не подав.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши повно, всебічно, об`єктивно та безпосередньо матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи суд приходить до таких висновків.

Положеннями ч.2 ст.2 ЦК України зазначено, що учасниками цивільних відносин є, зокрема, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ.Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Закону України "Про міжнародне приватне право" пред`явлення позову до іноземної держави можуть бути допущені лише за згодою компетентних органів відповідної держави, якщо інше не передбачено міжнародним договором України або законом України.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, що викладені у постановах від 14.04.2022 у справі № 308/9708/19 та від 18.05.2022 у справі № 428/11673/19, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2022 у справі № 635/6172/17, що в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягають до врахуванню судами слідує, що судовий імунітет РФ не підлягає застосуванню з огляду на порушення РФ державного суверенітету України, а отже, не є здійсненням РФ своїх суверенних прав, що охороняються судовим імунітетом.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до частин 1-3 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (п. 9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч1. ст. 23 ЦК України). Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п.2 ч.2. ст. 23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб (ч.3 ст. 23 ЦК України).

З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії.

Згідно із заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року № 337-VІІІ, збройна агресія російської федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії).

Друга фаза збройної агресії російської федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення так званих «Донецької народної республіки» (07 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року).

Третя фаза збройної агресії російської федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів збройних сил російської федерації.

24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії російської федерації проти України, повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на суверенну територію України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до тепер.

Дані факти є загальновідомими, а тому, згідно з приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають

Відповідно до частин першої та другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За змістом частин третьої та п`ятої статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що ця норма поширюється на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання "особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав". Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться у залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23).

Відповідно до статті 5 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» російська федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення. Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на РФ як на державу, що здійснює окупацію (частини п`ята та дев`ята).

За загальним правилом шкода, завдана фізичним та юридичним особам внаслідок військової агресії російської федерації та тимчасової окупації суверенної території України відшкодовується російською федерацією (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2022 року у справі №635/6172/17).

Під час визначення компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Згідно з ч.1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.1ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України є військовослужбовцем. Матеріалами справи підтверджено участь позивача у бойових діях внаслідок збройної агресії російської федерації на території України, а саме підтверджено, що позивач брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, внаслідок чого отримав отримав захворювання, пов`язані з проходженням військової служби та з 22.11.2019 року його була встановлена 3 група інвалідності, що підтверджено копією виписки з огляду МСЕК № 594420 від 22.11.2019 року. У подальшому під час проходження військової служби під час захисту Вітчизни отримав поранення (захворювання) та другу групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК № 414017 від 12.07.2023 року. Позовні вимоги підтверджені також копіями паспорта громадянина України, військовим квитком, посвідченням особи з інвалідністю внаслідок війни, довідками про безпосередню участь особи у бойових діях, Довідками ВЛКК, Витягом з Міністерства оборони, довідками та виписками з акту огляду МСЕК, довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступення професійної працездатності у відсотках, виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, чим йому дійсно спричинено моральні страждання.

За таких обставин суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 зазнав моральних страждань у зв`язку з каліцтвом та ушкодженням здоров`я, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із незаконною збройною агресією російської федерації проти України, а тому відповідальною за спричинену ОСОБА_1 моральну шкоду є безпосередньо держава російська федерація, збройні формування якої умисно вчинили збройну агресію проти України, що змусило позивача йти на війну, брати безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, брати участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Розмір завданої шкоди позивачу з урахуванням його психічного, фізичного та морального стану, того, що він неодноразово був свідком загибелі та поранення товаришів, особисто постійно піддавався ризику поранення та загибелі, сам отримав поранення, внаслідок чого втратив здоров`я, яке підлягає відновленню та проходженням реабілітаційних заходів, суд вважає співмірним до отриманих ним душевних страждань.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає обґрунтованими твердження позивача щодо обставин та підстав завдання йому як громадянину України моральних страждань при викладених ним у позові обставинах. Виходячи із засад співмірності, розумності та справедливості, вважає, що необхідною й достатньою сатисфакцією для позивача є визначення розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає компенсації за рахунок російської федерації, у сумі 10 897 500 грн., що на момент звернення позивача з даним позовом до суду становило 250 000 євро.

Відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Зважаючи на те, що позивач згідно приписів п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду цим позовом, а також враховуючи розмір задоволених позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 15140 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.12,13,76,81,83,89,263-265, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10 897 500 (десять мільйонів вісімсот дев`яносто сім тисяч п`ятсот) гривень, що на момент звернення позивача з даним позовом до суду еквівалентно 250 000 євро.

Стягнути з держави російська федерація в особі Міністерства юстиції рф на користь держави Україна судовий збір у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: ОСОБА_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ;

Відповідач: Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації, місце знаходження : 119991, російська федерація, м. москва, вул. Житня, буд.14

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ