КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 376/656/23 Головуючий у суді першої інстанції - Віговський С.І.
Номер провадження № 22-ц/824/1988/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Кузьменком Євгенієм Анатолійовичем , на ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житлову будівлю,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житлову будівлю, в якому просила суд: визнати договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не виконаним та не дійсним; визнати за нею право власності на квартиру за вищевказаною адресою.

В подальшому, 22 березня 2023 року до суду надійшла заява про затвердження мирової угоди. Відповідно до якої сторони дійшли висновку щодо можливості укладення мирової угоди, за якою відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2 , у рахунок погашення боргу. Відтак, сторони просили затвердити вказану мирову угоду.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за якою: визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , у рахунок погашення боргу ОСОБА_3 . Провадження у вказаній справі було закрито.

В подальшому, 09 серпня 2023 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Заяву мотивовано тим, що він з 27 лютого 2022 року призваний по мобілізації та станом на сьогоднішній день проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Вказує, за цей період будь-яких зустрічей, домовленостей, підписання документів з позивачкою він не здійснював та не уповноважував інших осіб, в тому числі, і з приводу спірної квартири. Відтак, вважає, що ухвала Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року заяву ОСОБА_3 - задоволено. Скасовано ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року про визнання мирової угоди, закриття провадження у справі та відмовлено у задоволенні поданого ОСОБА_4 позову. Скасовано державну реєстрацію права власності проведену на ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 - Кузьменко Є.А. подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року, а ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року про затвердження мирової угоди та закриття провадження у вказаній справі залишити без змін.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було скасовано ухвалу про затвердження мирової угоди, посилаючись на нововиявлені обставини, проте не обґрунтувавши, які саме нововиявлені обставини стали підставою для скасування ухвали про затвердження мирової угоди.

На думку апелянта, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, з огляду на те, що після постановлення оскаржуваної ухвали, суд повинен був призначити справу до розгляду, після чого, за наслідками розгляду справи, ухвалити рішення.

Разом з тим, наголошує, що належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлення апелянта про дату, час та місце розгляду справи на 06 вересня 2023 року матеріали справи не містять.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду: представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Кузьменко Є.А. (а.с. 149), представник відповідача у справі ОСОБА_3 , адвокат Гривачевська Л.М. (а.с. 152) на апеляційний розгляд вказаної справи не з`явилися.

Представник відповідача у справі ОСОБА_3 , адвокат Гривачевська Л.М. направила до суду клопотання про розгляд вказаної справи за відсутності відповідача та його представника.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, постановляючи 06 серпня 2023 року оскаржувану ухвалу щодо перегляду за нововиявленими обставинами ухвалу Сквирського районного суду від 22 березня 2023 року зазначив, що доводи заявника ОСОБА_3 проте, що сторонам не були відомі істотні для справи обставини є обґрунтованими.

Апеляційний суд не може погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв`язку судових рішень, зокрема з того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв`язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи. Разом з тим слід мати на увазі, що скасування судового рішення може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував судове рішення, що переглядається, скасованим судовим рішенням (актом) чи виходив із вказаного акта, не посилаючись прямо на нього, і якщо вже прийнято новий акт, протилежний за змістом скасованому, або коли саме скасування акта означає протилежне вирішення питання.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18 (провадження № 12-7звг22), пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18), пункт 26).

Обставини, які могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону (змагальність, диспозитивність тощо), не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 345/1362/20 (провадження № 61-8675св21).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18), пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18 (провадження № 11-430заі20), пункт 6.38.).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Як вбачається із матеріалів вказаної справи ОСОБА_1 07 березня 2023 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житлову будівлю, в якому просила суд: визнати договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не виконаним та не дійсним; визнати за нею право власності на квартиру за вищевказаною адресою.

07 березня 2023 року ухвалою Сквирського районного суду Київської області відкрито провадження та призначено підготовче засідання у вказаній справі на 15 березня 2023 року ( а.с. 19).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 15 березня 2023 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи на 22 березня 2023 року.

Із матеріалів справи вбачається, що 22 березня 2023 року до суду надійшла заява про затвердження мирової угоди. Відповідно до якої сторони дійшли висновку щодо можливості укладення мирової угоди, за якою відповідач не заперечує проти визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2 , у рахунок погашення боргу. Відтак, сторони просили затвердити вказану мирову угоду (а.с. 24,25).

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за якою: визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , у рахунок погашення боргу ОСОБА_3 . Провадження у вказаній справі було закрито (а.с. 27).

В подальшому, 09 серпня 2023 року на адресу суду надійшла заява від ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами. Заяву мотивовано тим, що він з 27 лютого 2022 року призваний по мобілізації в лави Збройних Сил України для захисту держави та станом на день подачі вказаної заяви проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 . Вказує, що за цей період будь-яких зустрічей, домовленостей, підписання документів з позивачкою він не здійснював та не уповноважував інших осіб, в тому числі, і з приводу спірної квартири. Відтак, вважає, що ухвала Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року заяву ОСОБА_3 - задоволено. Скасовано ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року про визнання мирової угоди, закриття провадження у справі та відмовлено у задоволенні поданого ОСОБА_1 позову. Скасовано державну реєстрацію права власності проведену на ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 .

Перевіряючи доводи викладені в апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 адвоката Кузьменко Є.В., щодо відсутності правових підстав для перегляду за нововиявленими обставинами ухвали Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року, оскільки заявником не було зазначено обставин, які б були такі в контексті статті 423 ЦПК України, колегія суддів погоджується із вказаними доводами, оскільки дійсно подана до суду першої інстанції заява ОСОБА_3 , обґрунтовувалася тим, що відповідач не повідомлявся про розгляд вказаної справи судом, ніяких зустрічей, домовленостей, підписання документів з позивачкою не здійснював ні особисто, ні через представника щодо спірної квартири.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу від 06 вересня 2023 року та задовольняючи її взагалі не зазначив, які обставини визнанні судом нововиявленими.

Більш того, суд розглянув вказану справу за заявою за новоявленими обставинами за відсутності належних відомостей про повідомлення іншого учасника справи ОСОБА_1 , що свідчить про порушення норм процесуального законодавства - ч. 4 ст. 427 ЦПК України .

Розглянувши подану представником відповідача ОСОБА_3 , адвокатом Гривачевською Л.М. заяву за нововиявленими обставинами, суд вирішив спір по суті, при цьому за наслідками розгляду спору по суті постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та скасував державну реєстрацію права власності проведену на ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 .

Оскільки предметом перегляду за новоявленими обставинами у даній справі була ухвала про закриття провадження у справі то в разі наявності дійсних обставин, які б могли бути визнанні нововиявленими наслідком її задоволення на думку колегії суду повинно бути- рішення суду по суті спору.

Однак суд першої інстанції вказаних положень чинного ЦПК України недотримався та вирішив спір постановивши ухвалу, якою відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 , а тому вказана ухвала не може бути залишена без змін.

Суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями перегляду судових рішень суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постановах Верховного Суду від 21 серпня 2018 року у справі № 463/6259/15-ц (провадження № 61-2146св18), від 03 червня 2021 року у справі № 2-1210/11 (провадження № 61-1537св21), від 08 червня 2021 року у справі № 2-1207/2011 (провадження № 61-1546св21) та від 11 листопада 2020 року у справі № 461/11703/15-ц (провадження № 61-2382св20) викладений правовий висновок про те, що перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами підлягають рішення суду першої інстанції (у тому числі заочне або додаткове рішення), ухвалені за будь-яким видом судового провадження, що набрало законної сили, а також рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції, якими вказані рішення місцевих судів було змінено або ухвалено нове рішення. При цьому ухвалами, якими закінчено розгляд справи і які можуть бути предметом перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, є: ухвали суду першої інстанції про закриття провадження у справі чи залишення заяви без розгляду; відмову у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду; скасування рішення третейського суду; видачу виконавчого листа та відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду; ухвали суду апеляційної чи касаційної інстанції про скасування судового рішення із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 826/20239/16 (провадження № 11-314апп20) зазначено, що: "виходячи з положень частин першої, другої статті 365 КАС України в поєднанні із наведеними вище законодавчими правилами повноваження суду на цей перегляд стосується лише тих рішень, якими закінчено розгляд справи та які набрали законної сили. Нововиявлені обставини, їхня фактична, юридична, доказова, змістовна природа спрямовані на зміну чи скасування визнаного раніше законного, обґрунтованого та справедливого судового акта з результатами розв`язання спору. Із логіки завдання стадії провадження за нововиявленими обставинами можна побачити, що ці обставини тим, що завжди стосуються суті спору, визначають, "наче вказують", що вони підлягають перегляду саме тією судовою інстанцією, яка розв`язала спір, її присуд набрав законної сили й таким чином здійснилося правосуддя, або тією судовою інстанцією, яка втрутилася в рішення суду по суті й ухвалила своє змінене чи нове судове рішення, яке набрало законної сили".

З урахуванням викладених обставин колегія суддів доходить висновку, що постановлена у справі ухвала Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року підлягає скасуванню з направленням матеріалів вказаної справи до суду першої інстанції для розгляду поданої ОСОБА_3 заяви від 09 серпня 2023 року та ухваленням за наслідками розгляду законного та обґрунтованого процесуального судового рішення, оскільки саме Сквирський районний суд Київської області є судом уповноваженим переглядати за нововиявленими обставинами раніше постановлено у вказаній справі ухвали Сквирського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року про визнання мирової угоди, закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Кузьменком Євгенієм Анатолійовичем , задовольнити частково.

Ухвалу Сквирського районного суду Київської області від 06 вересня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду поданої 09 серпня 2023 року заяви ОСОБА_3 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв