ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1169/25 Справа № 174/467/24 Суддя у 1-й інстанції - Ілюшик І. А. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Гвоздєва М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг (а.с. 1-2), в обґрунтування якого посилався на те, що вона є споживачем банківських послуг, які надає їй відповідач і у якого на її ім`я відкриті наступні карткові банківські рахунки: № НОМЕР_1 (на який їй перераховується заробітна плата), та № НОМЕР_2 (на який перераховується її пенсія), № НОМЕР_3 (кредитний ліміт). 27.02.2024 року вона з`ясувала, що відповідачем заблоковано зазначені карткові банківські рахунки.

Вважає, що вищевказаними діями відповідача порушуються її права споживача банківських послуг, приймаючи до уваги наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .

Спадщину після його смерті вона не приймала, а її прийняла ОСОБА_3 , тому не повинна відповідати за його борги перед відповідачем, що виключає правомірність блокування її банківських рахунків з цих підстав.

Просить в порядку захисту її прав споживача зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди у користуванні нею картковими банківськими рахунками: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , шляхом їх розблокування (поновлення можливості проведення фінансових операцій за вказаними рахунками).

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача банківських послуг задоволено.

АТ КБ «Приватбанк» усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 картковими банківськими рахунками: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 відкритими на її ім`я в АТ КБ «Приватбанк», шляхом розблокування зазначених рахунків (поновлення ОСОБА_1 можливості проведення фінансових операцій за вказаними рахунками).

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (а.с. 67-68).

В апеляційній скарзі відповідач АТ КБ «Приватбанк» посилаючись на неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с. 72-74, 89-92).

Позивач не скористалась своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін враховуючи наступне.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що АТ КБ «Приватбанк» своїм листом від 13.03.2024 року повідомив ОСОБА_1 про припинення обслуговування, правовою підставою є п. 1.1.10.5.2 Умов і правил надання банківських послуг.

В п. 1.1.10.5.2 вказано, що, в разі порушення Клієнтом вимог чинного законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення несанкційованого овердрафту Банк має право зупинити здійснення розрахунків за Платіжною карткою (заблокувати Платіжну картку) та/або визнати її недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у встановленій Банком частині у разі невиконання Клієнтом своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим Договором (а.с. 3).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 (а.с. 4).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5)

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_2 , спадщину, яка складається з житлового будинку А-1 АДРЕСА_1 , успадкувала його донька ОСОБА_3 , що також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6, 7).

Відповідно до копії виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 відкритого в АТ КБ «Приватбанк», на дану картку ОСОБА_1 отримує виплати Пенсійного Фонду (а.с. 8, 9).

Відповідно до копії виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «Приватбанк», на дану картку ОСОБА_1 отримує заробітну плату в Філії ВГМК АТ «ОГХК». Крім того в АТ КБ «ПриватБанк» відкритий рахунок № НОМЕР_6 (а.с. 10, 11).

До відзиву представником банку надані виписки по картковому рахунку № НОМЕР_7 в період з 17.10.2020 року по 18.10.2020 року та копії заяв про скоєння злочину, які банк направляв до ВП №4 Кам`янського РУП ГУНП В Дніпропетровській області, про внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за ст. 190 КК України, копії анкет-заяв позивача про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (а.с. 49-56).

Із дослідженого судом наданого представником відповідача CD-диску вбачається, що на ньому міститься аудіозапис спілкування з приводу грошових коштів та карткового рахунку, який належав ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Відповідно до п. 56 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про платіжні послуги» платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки.

Пунктом 3 частини 21 статті 38 вказаного Закону, емітент право зупинити або припинити право користувача на використання електронного платіжного засобу у разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством. Зупинення або припинення права користувача на використання електронного платіжного засобу не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення або припинення зазначеного права.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ "Приватбанк" та має у своєму користуванні платіжні картки цього банку № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 .

Свої заперечення проти задоволення вимог позивача відповідач обґрунтовує тим, що ним подано заяву щодо імовірних протиправних дій позивача.

Колегія суддів погоджується з тим, що посилання відповідача викладені у відзиві та в апеляційній скарзі, які на думку банку є підставами для блокування рахунків позивача, фактично є лише припущенням, оскільки ніяких процесуальних рішень правоохоронних органів з цього питання відповідач суду не надав, а за приписами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Водночас, відповідач лише на основі власних припущень без будь-яких доказів на їх підтвердження зупинив фінансові операції позивача. Відповідачем, а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції не надано будь-яких доказів на підтвердження здійсненнями саме позивачем неправомірних дій на які посилається відповідач як на підставу для зупинення її фінансових операцій за її картковими рахунками.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що дії АТ КБ «Приватбанк» щодо блокування карткових рахунків відкритих на ім`я позивача не відповідають положенням діючого законодавства, порушуються її права споживача банківських послуг, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянт не скористався наданим йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна