Справа № 130/1332/23
Провадження № 22-ц/801/309/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вернік В. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 рокуСправа № 130/1332/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Сала Т.Б., Сопруна В. В.

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «МХП-АГРОКРЯЖ»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року, постановлене у складі судді Верніка В. М. у м. Жмеринка, дата складення повного судового рішення 16 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області подало до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області позов до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що на виконання доручення Держгеокадастру від 08 грудня 2022 року № 22-28-0.191-8314/2-22 ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області вживаються заходи стосовно підготовки та подання позовів про конфіскацію земельних ділянок у осіб, яким такі земельні ділянки не можуть належати в силу закону.

Листом Управління СБУ у Вінницькій області від 21вересня 2022 року № 53/5/2/125-1805ві позивача повідомлено про факти не відчуження іноземними громадянами земельних ділянок сільськогосподарського призначення та стало відомо, що за ОСОБА_1 , як громадянкою російської федерації, на підставі рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 листопада 2013 року по справі № 130/3086/13-ц визнано 1/2 частки на право власності в порядку спадкування на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 1,9952 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, кадастровий номер: :03:001:0081. Наявність громадянства російської федерації у відповідача підтверджується паспортом серія та номер НОМЕР_2 , виданий 30.11.2009 відділом УФМС росії по ОСОБА_2 в місті Новий Уренгой, код підрозділу 890-003, дані про який наявні у Технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянці ОСОБА_3 , громадянці ОСОБА_1 на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Також зазначені паспортні дані ОСОБА_1 містяться в інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 329000807 від 13 квітня 2023 року.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 27 жовтня 2022 року на підставі Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянам ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на територіях Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області 20 грудня 2013 року зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0239 площею 1,0141 га, яка належить до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області. За даними інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку площею 1,0141 га, кадастровий номер :03:001:0239 у даному Реєстрі 16 травня 2014 року, номер відомостей про право власності 5701114.

18 серпня 2014 року між відповідачем та ТОВ "Агрокряж 1" укладено договір оренди земельної ділянки, площею 1,0141 га, кадастровий номер :03:001:0239, додатковою угодою № СТАН/ПЗ/0239 від 10 серпня 2018 року внесено зміни до зазначеного вище договору та продовжено строк його дії до 18 серпня 2029 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 листопада 2014 року, номер запису про інше речове право 7635132.

Відповідно до вимог частини 4 статті 81 ЗК України відповідач протягом року зобов`язана була відчужити вказану земельну ділянку. ОСОБА_1 , проте не зробила цього, тому вказана земельна ділянка підлягає конфіскації у власність держави в порядку статті 145 ЗК України.

Відтак позивач просив конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області земельну ділянку площею 1,0141 га кадастровий номер: :03:001:0239, розташовану на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, що належить на праві власності громадянину російської федерації ОСОБА_1 .

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є іноземною громадянкою, за нею зареєстровано право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, вона не відчужила її впродовж року, однак позивачем пропущений строк позовної давності , який розпочався для ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області 17 травня 2015 року, а завершився 17 травня 2018 року. Оскільки позивач не навів поважних причин пропуску строку позовної давності, а відповідач просила застосувати наслідки спливу такого строку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Не погодившись із таким рішенням, 19 грудня 2024 року ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача на їх користь понесені судові витрати.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що про факт порушення відповідачем частини вимог 4 статті 81 ЗК України та не відчуження земельної ділянки площею 1,0141 га кадастровий номер :03:001:0239 упродовж року після набуття права власності на неї, позивачу стало відомо 21 вересня 2022 року із листа Управління Служби безпеки України у Вінницькій області від 21 вересня 2022 року № 53/5/2/125-1805.

ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області звертає увагу на те, що ані нормами чинного законодавства, ані Положенням про ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, затвердженого Наказом Держгеокадастру від 23 грудня 2021 року № 603 ( у редакції наказу Держгеокадастру від 08 березня 2023 року № 85), не передбачено обов`язку ГУ вести облік земель, набутих у власність іноземними громадянами в порядку спадкування. ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області при здійсненні своїх повноважень не могло проводити дії, які прямо не передбачені нормами чинного законодавства.

Тому в силу частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності у даній справі почався 21 вересня 2022 року день коли ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області довідалось про порушення, тому ним строк позовної давності не пропущений.

02 січня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Павел О. Ю. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У судовому засіданні представник ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області Чугаєнко К. Є. підтримала вимоги викладені в апеляційній скарзі та просила її задовольнити. Представник ОСОБА_1 адвокат Павел О. Ю. заперечила проти апеляційної скарги та підтримала доводи викладені у відзиві. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «МХП-АГРОКРЯЖ» будучи належним чином повідомлене про дату, час і місце розгляду справи до суду не з`явилося, будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду до суду не надсилало, а тому відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- з посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 вбачається, що відповідач у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою російської федерації, та їй була видана посвідка на постійне місце проживання безстроково на території України за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13, т.1);

- з рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 листопада 2013 року по справі № 130/3086/13-ц вбачається, що судом задоволено позов ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до Станіславчицької сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування та визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних частинах, по 1/2 частині за кожною, право власності в порядку спадкування на земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 1,9952 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області, кадастровий номер: :03:001:0081 (а.с.15-17, т.1);

- після рішення Жмеринського міськрайонного суду від 12 листопада 2013 року по справі № 130/3086/13-ц ОСОБА_3 та ОСОБА_1 здійснили розподіл успадкованої земельної ділянки кадастровий номер: :03:001:0081 та за відповідачкою ОСОБА_1 було 16 травня 2014 року зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0239, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10 (а. с. 95-107, 31, т.1);

- відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-022 від 27 жовтня 2022 року успадкована відповідачем ОСОБА_1 земельна ділянка площею 1,0141 га, кадастровий номер: :03:001:0239, належить до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності приватна, розташована на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області (а.с. 34 36, т.1);

- відповідно до витягу № НВ-022 з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 27 жовтня 2022 року нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером: :03:001:0239 становить 16626,75 грн (а.с. 52, т.1);

- відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 квітня 2023 року № 329000807 (а.с.31-33, т.1) між відповідачем ОСОБА_1 , громадянкою російської федерації, яка є власником земельної ділянки площею 1,0141 га, кадастровий номер: :03:001:0239, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Станіславчицької сільської ради Вінницької області, та СТОВ "АГРОКРЯЖ" 18 серпня 2014 року укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки та відповідно до додаткової угоди № СТАН/ПЗ/0239 до договору оренди земельної ділянки № :03:001:0239 від 10 серпня 2018 року (а.с.39, т.1) сторони правочину змінили строк дії договору та права оренди на десять років з дати його закінчення до 18 серпня 2029 року;

- з листа Управління СБУ у Вінницькій області від 21 вересня 2022 року № 53/5/2/125-1805ві вбачається, що ним повідомлено ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про факти невідчуження іноземними громадянами земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема, спірної земельної ділянки громадянкою РФ ОСОБА_1 , а також запропоновано розглянути питання організації проведення перевірки щодо виявлених фактів протиправного володіння громадянами російської федерації земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які невідчужені протягом встановленого законодавством строку та в разі підтвердження викладеної у листі інформації, звернутись до суду з метою конфіскації таких земельних ділянок (а.с.53 - 54,149 на звороті 150, т.1).

Між сторонами виник спір з приводу конфіскації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що належить громадянці російської федерації та не була нею відчужена впродовж року з моменту набуття права власності.

Згідно зі статтями 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із частиною 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

За змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до частин 1, 3 статті 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власникам протягом року з моменту переходу такого права.

Згідно пункту «е» частини 1 статті 140 ЗК України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

У разі невиконання вимоги щодо відчуження земельної ділянки настають наслідки, передбачені частинами 2, 4 статті 145 ЗК України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції вірно встановив, що відповідач ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації, 16.05.2014 року набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:001:0239 площею 1,0141 га, яка належить до земель сільськогосподарського призначення, цільове призначення 01.01. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області.

Вірно суд першої інстанції також констатував, що ОСОБА_1 в порушення вимог частини 4 статті 81 ЗК України упродовж одного року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення і дотепер добровільно не відчужила її.

Щодо застосування у цих правовідносинах наслідків спливу строку позовної давності.

При розгляді справи суд першої інстанції вважав, що оскільки відповідачка набула право власності на земельну ділянку 16 травня 2014 року, то після закінчення однорічного строку, наданого для відчуження земельної ділянки, а саме з 17 травня 2015 року у позивача виникло право на пред`явлення позову, з яким він звернувся лише 20 травня 2023 року, тобто пропустив 3- річний строк позовної давності.

Вапеляційній скарзі позивач не акцентує на тому, який позов ним пред`явлено та наполягає, що про порушення з боку відповідачки ОСОБА_1 та невідчуження нею земельної ділянки він дізнався 21 вересня 2022 року з листа Служби Безпеки України і звернувся з позовом вчасно.

Однак в даній справі апеляційний суд вважає за можливе застосувати принцип jura novit curia(«суд знає закони»), відповідно до якого неправильна юридична кваліфікація позивачем і відповідачами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном (стаття 391 ЦК України). Вказані способи захисту можуть бути реалізовані шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно, до віндикаційного позову застосовуються наслідки спливу строку позовної давності, до негаторного не застосовуються.

Отже, для перевірки правильності застосування судом першої інстанції наслідків спливу строку позовної давності слід встановити який позов пред`явлено позивачем у цій справі: віндикаційний чи негаторний.

Як вбачається зі змісту статей 22, 80, 81 Земельного Кодексу України, землі сільськогосподарського призначення не можуть належати на праві власності іноземним громадянам, таке володіння є неможливим. Держава передбачила механізм припинення права приватної власності іноземних громадян на землі сільськогосподарського призначення в разі набуття їх у спадок та встановила для цього один рік з моменту набуття такого права.

Отже, з моменту, коли перестали існувати правові підстави для перебування на праві власності у ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, тобто по закінченню 16 травня 2014 року одного року з моменту набуття права власності, ОСОБА_1 з 17 травня 2015 року володіє нею незаконно.

З огляду на зазначене, апеляційний суд виснує, що оскільки в Україні перебування у власності іноземця успадкованої землі сільськогосподарського призначення поза межами встановленого законом річного строку для її відчуження є незаконним та неможливим, тому позов про конфіскацію такої земельної ділянки слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення права власності громадян України на землю.

Протилежне трактування суті спору, який розглядається, тобто не як негаторного позову, призведе до того, що не зважаючи на законодавчо передбачену неможливість іноземцями мати на праві приватної власності землі сільськогосподарського призначення, відмова в задоволенні такого позову через пропуск строку позовної давності призведе до «узаконення» такого незаконного володіння.

При цьому для визначення заявленого позову як негаторного апеляційним судом враховано висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані при визначенні поняття негаторного позову, а саме: постанову від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, пункти 70 -71 постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, пункт 96 постанови від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, постанову від 22 травня 2018 року у справі № 469/1203/15-ц та ін.

До позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц така судова практика є незмінною.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, які регулюють питання позовної давності та безпідставної відмови в задоволенні позову.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи іноземною громадянкою, 16 травня 2014 року отримала у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:001:0239 площею 1,0141 га, , яку у встановленому законом порядку протягом року не відчужила, апеляційний суд виснує про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове.

Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області обґрунтованими, а оскаржуване судове рішення є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, через недоведеність обставин, які суд вважав доведеними, що призвело до невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини та питання позовної давності.

Тому рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, при поданні позову ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області сплатив судовий збір 2 684 грн. ( а.с. 12, том 1), подаючи апеляційну скаргу сплатив 4 026 грн (а. с. 9, том 2).

З урахування того, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з ОСОБА_1 на користь ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області слід стягнути 6 710 грн. понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області земельну ділянку площею 1,0141 га, кадастровий номер :03:001:0239, що розташована на території Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області та належить на праві власності громадянці російської федерації ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 6 710 (шість тисяч сімсот десять) гривень понесеним ним судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, , адреса: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: В. В. Сопрун

Т. Б. Сало