ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м. Чернівці Справа № 719/563/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Лисака І.Н.,

суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,

секретар: Собчук І.Ю.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09 січня 2025 року, постановлену під головуванням судді Припхан І.І.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього на свою користь 25800 дол.США, як безпідставно набутих коштів (т.1 а.с.2-6).

27.02.2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі до закінчення касаційного перегляду рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.07.2023 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 30.10.2023 року в справі №719/216/22 (т.1 а.с.92).

Сторона позивача заперечувала щодо задоволення зазначеного клопотання (т.2 а.с.104-105).

Оскаржуваною ухвалою суду клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі №719/563/23 до закінчення касаційного перегляду рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2023 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у справі №719/216/22, й набрання законної сили судовим рішенням.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду сторона позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Провадження №22-ц/822/217/25

Відповідно до ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Положеннями ч.1 ст.384 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Так, рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.07.2023 року у справі №719/216/22 відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за розпискою від 24.03.2019 року на суму 2 113 718, 75 грн, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 60 920 грн.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року у даній справі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.07.2023 року залишено без змін.

Відтак, враховуючи положення ч.1 ст.384 ЦПК України постанова Чернівецького апеляційного суду набрала законної сили 30 жовтня 2023 року, а тому у суду були відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача.

Також стверджує, що в межах розгляду касаційної скарги ОСОБА_2 клопотав перед Верховний Судом про зупинення дії рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2023 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року, але за результатами розгляду вищевказаного клопотання Верховний Суд вирішив у задоволенні клопотання відмовити, оскільки ним не встановлено необхідності у зупиненні дії вказаних судових рішень.

У відзиві на апеляційну сторона відповідача просить ухвалу суду про зупинення провадження у справі залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема в п.14 ч.1 ст.353 цього Кодексу (зупинення провадження у справі) розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною ч.13 ст.7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, ця справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань й заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що вирішуючи цей спір підставою подання позову є обставини, які встановлені судовим рішенням у справі №719/216/22, на преюдиційність яких посилається позивач, однак суд зауважив, що рішення хоч і набрало законної сили, водночас не є остаточним, оскільки триває його касаційний перегляд.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необгрунтованим з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у грудні 2023 року звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього на свою користь 25800 дол.США, як безпідставно набутих коштів (т.1 а.с.2-6).

27.02.2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі до закінчення касаційного перегляду рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.07.2023 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 30.10.2023 року в справі №719/216/22 (т.1 а.с.92).

З копії ухвали Верховного Суду від 26.12.2023 року вбачається відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 28.07.2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 30.10.2023 року у справі №719/216/22 (т.1 а.с.97-98).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (п.1 ст.6 Конвенції).

У відповідності з практикою ЄСПЛ, розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

За приписами п.1 ч.1 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно національного законодавства, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.2 ст.10 ЦПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.2 ст.12 ЦПК України).

Розумність строків розгляду справи судом є одним із принципів цивільного судочинства (п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України).

За приписами ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених п. 1-3, 4-1 ч. 1 ст. 251 та п. 1-3 ч. 1 ст. 252 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.251 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для виникнення обов`язку суду зупинити провадження у справі.

Так, п.6 ч.1 даної норми процесуального права визначено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з п.5 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п.6 ч.1 ст.251 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

У постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року по справі №214/9415/21 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі №761/33089/20, вбачається, що тлумачення пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України свідчить, що обов`язкове зупинення провадження у справі можливе за наявності у сукупності таких умов: 1) об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, тобто неможливість для суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі; 2) пов`язаність справ - пов`язаною зі справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; у тому числі йдеться про факти, які мають преюдиційне значення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №357/10397/19 вказано, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Правові висновки щодо необхідності зазначення обґрунтування зупинення провадження у справі та необхідності дотримання розумних строків розгляду справи зазначені у постановах Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №1522/27468/12 та від 27.02.2019 року у справі №308/5006/16-ц.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження в якій зупинено.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 01.03.2024 року у справі №910/17615/20, до вирішення якої було зупинено провадження у цій справі, виснував, що: по-перше, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього; по-друге, під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи необхідно розуміти те, що обставини, які розглядаються в такій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, черговості розгляду вимог тощо; по-третє, обов`язкова пов`язаність справи, що зупиняється, з іншою, в якій суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на докази у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 26.03.2024 року у справі №907/882/22.

Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише наявність іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення у ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Тобто, між двома справами повинен існувати близький взаємозв`язок, який зазвичай проявляється у тому, що факти, які будуть встановлені в одній справі (яка розглядається), будуть мати преюдиційне значення у іншій справі (провадження у якій зупинене).

При цьому, неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Разом із тим, необхідно враховувати, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду (п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України).

Предметом позову у справі, що розглядається, є витребування безпідставно набутих коштів.

Підставою для зупинення провадження у цій справі став факт розгляду судом цивільної справи №719/216/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

У порушення вимог ст.251 та ст.260 ЦПК України суд першої інстанції, пославшись на конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, та вказавши, що підставою позову у цій справі є обставини, встановлені у справі №719/216/22, не зазначив причинний матеріально-правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи, й не врахував, що рішення суду у справі №719/216/22 набрало законної сили після його перегляду в суді апеляційної інстанції 30.10.2023 року (ст.384 ЦПК України), а тому дійшов безпідставного висновку про зупинення провадження у цій справі до касаційного перегляду вказаної справи.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду одної справи до прийняття рішення в іншій справі.

Матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих грошових коштів дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду та їм цілком можливо надати юридичну оцінку щодо наявності чи відсутності підстав заявлених позовних вимог.

Відтак, у суду першої інстанції не було підстав для зупинення провадження.

Також, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції стосовно наступного.

Згідно із частиною третьою статті 189 ЦПК України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.

Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження- не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23.01.2024 року задоволено заяву представника позивача та відведено суддю Цицак В.Л. від розгляду справи №719/563/23 (т1. а.с.69-70).

Того ж дня, ухвалою Новодністровського міського суду Чернівецької області задоволено заявлений суддею Луців О.В. самовідвід від розгляду справи №719/563/23 (т.1 а.с.74).

02.02.2024 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.81).

27.02.2024 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі (т.1 а.с.92).

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався.

15.10.2024 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.185).

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 06.11.2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено та відведено суддю Ратушенка О.М. від розгляду цієї справи (т.1 а.с.193-194).

12.11.2024 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.147).

10.12.2024 року задоволено заяву судді Сокирянського районного суду Чернівецької області Унгуряна С.В. про самовідвід від розгляду цієї справи (а.с.219-220).

16.12.2024 року ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання (т.2 а.с.3-4).

09.01.2025 року винесено оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у спорі, який з грудня 2023 року не вирішений.

При цьому, колегія суддів наголошує, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої ст. 6 Конвенції, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидкимтаефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application №36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application №23853/02) .

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції» («Frydlender v. France»), заява № 30979/96).

Зіставлення наведених вище суджень із розумінням положень пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України переконує у тому, що оскаржуване судове рішення про зупинення провадження у справі не може бути залишене у силі, оскільки висновки, зазначені в ньому, є необґрунтованими, таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі, ув`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції у відповідності до вимог ст.379 ЦПК України.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 10 січня 2024 року у справі №759/3868/23 та від 31 січня 2024 року у справі №759/7628/23.

Відповідно до ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09 січня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк