Справа № 355/1832/24
Провадження № 2/355/123/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2025 року Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Троценко Т.А.

за участю секретаря судового засідання Ліберацької Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 01 березня 2024 року позивач уклав з ОСОБА_1 кредитний договір № 01.03.2024-100001472, за яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 16 000 гривень строком на 140 днів, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити за користування ним проценти в розмірі 1,0% на день, а також неустойку в розмірі 160 гривень за кожен день прострочки.

ТОВ «Споживчий центр» виконало своє зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 16 000 гривень. Однак ОСОБА_1 неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг за кредитним договором № 01.03.2024-100001472 від 01 березня 2024 року в загальному розмірі 37 253 грн. 43 коп., що складається з: боргу за основною сумою кредиту в розмірі 15 987 грн. 24 копійок, боргу за процентами в розмірі 17 266 грн. 19 коп. та боргу по неустойці 4 000 грн. 00 коп..

Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість за кредитним договором, тому ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 борг за кредитним договором № 01.03.2024-100001472 від 01 березня 2024 року в розмірі 37 253 грн. 43 коп..

Ухвалою судді Баришівського районного суду від 08 листопада 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у п.4 резолютивної частини позовної заяви (а.с.5) просив розглядати справу без участі представника ТОВ «Споживчий центр».

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином.

08.10.2024 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

З відзиву вбачається, що відповідач позов не визнає, категорично не погоджується з позицією, міркуваннями та припущеннями викладеними у позовній заяві, факти викладені у позовній заяві не відповідають дійсним обставинам справи (а.с.27-30). Просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову.

15.11.2024 року до суду від представника позивача ТОВ «Споживчий центр» - Павленка Д.О. надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з доводами відповідача та просить суд позовні вимоги викладені в позовній заяві зодовільнити повністю (а.с.40-44).

Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 березня 2024 року позивач уклав з ОСОБА_1 кредитний договір № 01.03.2024-100001472, за яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 16 000 гривень строком на 140 днів, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити за користування ним проценти в розмірі 1,0% на день, а також неустойку в розмірі 160 гривень за кожен день прострочки.

ТОВ «Споживчий центр» виконало своє зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 16 000 гривень. Ця обставина підтверджується квитанцією від 03 березня 2024 року (а.с. 9).

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_1 не подала жодного доказу на підтвердження того, що вона належним чином виконала грошові зобов`язання за кредитним договором № 01.03.2024-100001472 від 01 березня 2024 року. Тому у неї виник борг в загальному розмірі 37 253 грн. 43 коп., що складається з: боргу за основною сумою кредиту в розмірі 15 987 грн. 24 коп., боргу за процентами в розмірі 17 266 грн. 19 коп. та боргу по неустойці за кожен день 4 000 грн. 00 коп..

З огляду на це суд висновує, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути борг за кредитним договором № 01.03.2024-100001472 від 01 березня 2024 року в розмірі 37 253 грн. 43 коп..

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ «Споживчий центр» сплатило судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00015610 від 16 вересня 2024 року (а.с.1).

На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на це суд висновує, що з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422 гривень 40 копійок.

Керуючись п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268, ст.ст.280-281 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. № 133-А, ) заборгованість за кредитним договором в сумі 37 253 (тридцять сім тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 43 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. № 133-А, ) судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп..

Рішення може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. А. Троценко