РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року м. Мукачево Справа № 303/10197/24

2/303/2210/24

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

секретар судового засідання Івашко М.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кольчинської селищної ради

до відповідача ОСОБА_1

про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Кольчинської селищної ради звернувся до суду з позовом до відповідача про відібрання дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі по 1281,50 гривень з моменту пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що відповідач проживала зі своїм співмешканцем, а також чотирма дітьми в будинку, який знаходиться в неналежному стані та потребує ремонту. При цьому, ОСОБА_1 та її співмешканець зловживають алкогольними напоями та вчиняють сварки. Догляд за дітьми раніше здійснювала бабуся ОСОБА_3 , однак внаслідок перенесеного інфаркту, її влаштовано до «Центру надання соціальних послуг» з наданням послуги стаціонарного догляду. Оскільки спосіб життя матері несе загрозу для життя та здоров`я новонародженої дитини, відповідним рішенням виконавчого комітету Кольчинської селищної ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відібрано від матері ОСОБА_4 .

Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак попередньо подала до суду заяву в якій просила судове засідання провести без її участі, позовні вимоги визнає, зобов`язується пройти лікування від алкогольної залежності, проти розгляду справи у підготовчому судовому засіданні не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Згідно з даними свідоцтва про народження від 12.10.2024 серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ОСОБА_5 ) є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а.с.7).

Батько Дитини помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 20.08.2024.

У наявних в матеріалах справи копіях акту проведення оцінки рівня безпеки дитини (а.с. 10-18), акту обстеження умов проживання родини (а.с.21), констатується факт незадовільних умов проживання відповідача та Дитини за місцем їх проживання ( АДРЕСА_1 ). При обстеженні встановлено, що відповідач та її співмешканець зловживають алкогольними напоями, в родині постійні конфлікти, занедбано побут, не створено умов для проживання, виховання і розвитку дітей.

Згідно з даними листа Відділу поліції №1 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області від 19.092024 №12458/106/261/01/6-2024 у 2024 році до органу поліції надійшло 10 повідомлень на лінію «102» від громадянки ОСОБА_7 стосовно вчинення відносно неї протиправних дій з боку співмешканця ОСОБА_8 .

На підставі рішення Виконавчого комітету Кольчинської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області від 05.12.2024 №202 вирішено негайно відібрати від матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кольчинської селищної ради від 11.12.2024 №02-9-6/1321, орган опіки вважає доцільним відібрати без позбавлення батьківських прав від матері ОСОБА_1 малолітньої дитини ОСОБА_2 .

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Конвенцією про права дитини (ст.ст. 3, 4, 5, 9, 18, 20), що ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Якщо рідні, або ті особи, які несуть відповідальність за дитину, недбало виконують свої обов`язки, держава має забезпечити дитині належний догляд і піклування. Держава має вживати всіх необхідних заходів для реалізації прав дитини. Держава не може залишати поза увагою права дитини. Всі країни мають співпрацювати для того, щоб права дитини реалізовувались у повсякденному житті.

Статтею 4 п.п. 1, 2 та ст. 7 п. «с» глави другої Конвенції про контакт з дітьми, ратифікованої Україною 20 вересня 2006 року, яка набрала чинності 01 квітня 2007 року передбачено, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Забезпечення перед прийняттям рішення наявності достатньої інформації, зокрема від носіїв батьківської відповідальності, для прийняття рішення в найвищих інтересах дитини, і, коли необхідно, одержання додаткової інформації від інших відповідних органів чи осіб. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини.

Приписами ст.ст. 150, 153, 155 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Із вказаними положеннями Сімейного кодексу України в повній мірі кореспондуються і приписи ст.ст. 8, 12 (ч. 6) Закону України «Про охорону дитинства», якими передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У відповідності з частиною першою статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Пунктом четвертим ст. 170 Сімейного кодексу України регламентовано, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, суд вирішує питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до частини першої ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Пунктом першим частини першої ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з приписами частини четвертої ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Роз`яснюючи положення процесуального закону, які визначають дії суду при визнанні позову відповідачем Пленум Верховного Суду України в абзаці третьому пункту 24 постанови від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначив, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює

рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній

частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і

дослідження інших обставин справи.

У ситуації, що склалася по справі позовні вимоги позивача визнані ОСОБА_1 безумовно, тому підлягають задоволенню без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач у поданій до суду заяві від 12.02.2025 року визнала позовні вимоги, а також те, що має алкогольну залежність та зобов`язалась пройти відповідне лікування.

При цьому судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом саме такого судового рішення.

За таких обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.

Крім того, з урахуванням ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 141, 263-265, 279, 280, 281, 284, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав.

3. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1281,50 (одна тисяча двісті вісімдесят одна гривня 50 копійок) гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.12.2024 року та до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини: IBAN НОМЕР_3 , ідентифікаційний код отримувача НОМЕР_4 , банк отримувача АБ «УКРГАЗБАНК», код банку отримувача 320478.

4. Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави суму 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) судового збору.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

8. Позивач: Орган опіки та піклування Виконавчий комітет Кольчинської селищної ради, 89636, с-ще Кольчино Мукачівського району, вул. Корятовича, 13, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя В.В.Кость