н/п 2/490/455/2025 Справа № 490/5222/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа - Універсальна біржа «Південь», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з даним позовом до відповідачів, в якому просили визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 3566 від 31.01.2022 р., а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений 31.01.2002 року на Універсальній біржі «Південь» між позивачами та відповідачами.

Позов мотивований тим, що 31.02.2002 року, між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який було зареєстровано Універсальною Біржею «Південь» та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод за реєстр. №3566 та в МБТІ в реєстр. книзі №111 за реєстр. №19083.

Вказана квартира належала відповідачам на підставі «Свідоцтва про право власності на житло» від 25.12.2001 р., виданого Управлінням майном комунальної власності, зареєстрований в ММБТІ за реєстровим № 19083 від 26.12.2001 року.

На момент продажу сторони діяли законно й тепер продавці не мають до спірного об`єкту нерухомості ніякого відношення. Нотаріально посвідчити цю угоду неможливо, біржовий договір вже зареєстровано в бюро технічної інвентаризації у якості правовстановлюючого документу. Неможливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, на думку позивача, порушує його право розпоряджатися об`єктом нерухомості у повному обсязі.

Сторони договору домовились щодо усіх істотних умов договору і така домовленість підтверджена письмовими доказами. Сторони правочину на час укладення правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, та здійснили вільне волевиявлення, яке відповідало внутрішній волі кожного з них. Зміст укладеного між продавцями та покупцем правочину відповідає вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відбулося повне виконання письмового договору.

В зв`язку з тим, що дана угода не була посвідчена нотаріально, позивачі, власники не можуть розпорядитися належним їм майном, таким чином відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України вимушені звертатися до суду за захистом відновленням своїх прав, шляхом визнання угоди, що укладена на біржі дійсною.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2024 року дану справу передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою судді від 25.06.2024 року дану позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк на усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали, шляхом подання заяви у новій редакції з наданням відповідних документів та сплати судового збору.

08.07.2024 року від представника позивача - адвоката Матвєєва В.В., на виконання вимог ухвали від 25.06.2024 року надійшла позовна заява в новій редакції.

Ухвалою судді від 05.08.2024 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28.11.2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Позивачі до судового засідання не з`явилися, від їх представника - адвоката Матвєєва В.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачі та представник третьої особи до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив та заперечення на позов не надали.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (Постанова ВС від 24.10.2024 у справі №752/8103/13-ц).

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів, що відповідає приписам ст. 223 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що 31.01.2002 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього, на той час, сина ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як продавцями та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та імені свого неповнолітнього, на той час, сина ОСОБА_4 , як покупцями, на Універсальній Біржі «Південь» укладено договір №3566 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованого у Миколаївському МБТІ 14.02.2002 року за реєстр. №19083.

Дана квартираналежала відповідачам на праві спільної часткової власності по 1/4 частці кожного на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2001 р., виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради, згідно з розпорядженням від 25.12.2001 р. №3722-р, яке зареєстровано в ММБТІ за реєстровим № 19083 від 26.12.2001 року.

За домовленістю сторін квартиру продано за 32 959,00 грн.

Тобто, усі умови договору купівлі - продажу сторонами виконано повністю.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу був вчинений у січні 2002 року, тобто під час дії ЦК УРСР 1963 року, який на той час регулював купівлю - продаж майна.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу»: біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю - продаж, поставку та обмін товарів, допущених дообігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладенню з моменту її реєстрації на біржі.

При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році.

У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, в самому Законі України "Про товарну біржу" не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі.

Частиною другою статті 47 ЦК Української РСР передбачено право суду визнати непосвідчений нотаріально договір дійсним, якщо сторони домовились щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулось повне або часткове виконання договору.

Відповідно до ст. 209 ЦК України, правочин, якийв чинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі - продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього на той час сина ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та покупцями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та імені свого неповнолітнього на той час сина ОСОБА_4 .

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна №3566 від 31.01.2002 року, оформленого на Універсальній біржі «Південь» дійсним.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 12, 258, 259, 263-265,ЦПК України, ст.ст.209, 220, 650, 657 ЦК України, ст.ст.47,227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа - Універсальна біржа «Південь» - задовольнити.

Визнати дійсним Договір № 3566 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , укладений 31 січня 2002 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені свого неповнолітнього, на той час, сина ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , як продавцями та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та імені свого неповнолітнього, на той час, сина ОСОБА_4 , як покупцями, який посвідчений на Універсальній Біржі «Південь» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №3566 від 31 січня 2002 рокута зареєстрований, в якості правовстановлюючого документу, в КП «Миколаївське МБТІ» 14 лютого 2002 року за реєстровим №19083.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлений 13 лютого 2025 року

Суддя Н.П. Черенкова