П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 лютого 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,

суддів: Кожух О.А., Мацунич М.В.,

з участю секретаря: Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою адвоката Кукареки Катерини Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2023 року у справі № 308/14343/21 (Головуючий: Шумило Н.Б.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кукарека К.С., звернувся в суд із позовом до департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: Хустська міська рада в особі відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, у якому просили визнати укладеним контракт між позивачем та відповідачем у вказаній редакції, а також зобов`язати відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Хустської міської ради внести зміни до системи ЄДРПУО в частині реєстрації ОСОБА_1 директором комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради.

В обґрунтування позову, з урахуванням поданої позовної заяви у новій редакції від 05.01.2022, представник позивача зазначає, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у справі №308/11811/18, що набрало законної сили, скасовано наказ відповідача від 26.07.2018 №456-к «Про вибори директора Закарпатського базового державного медичного коледжу», зобов`язано відповідача укласти з позивачем контракт директора Закарпатського базового державного медичного коледжу.

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, в якому просив скасувати як незаконний наказ департаменту від 26.07.2018 №456-к «Про вибори директора Закарпатського базового державного медичного коледжу» та зобов`язати відповідача укласти з ним контракт, як із директором Закарпатського базового державного медичного коледжу, строком на п`ять років.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.06.2018 відбулися вибори на посаду керівника коледжу і засновником цього вищого навчального закладу є департамент. Позивач, як попередній директор коледжу, також брав участь у конкурсі на заміщення посади директора коледжу. За наслідками конкурсу позивач здобув найбільшу кількість голосів 57,50 %, що підтверджується протоколом виборчої комісії з виборів керівника коледжу від 27.06.2018 №4.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 42 Закону України «Про вишу освіту» департамент, як засновник вищого навчального закладу, зобов`язаний був не пізніше 27.07.2018 укласти з позивачем контракт строком на п`ять років, чого всупереч вимогам закону не зробив.

Натомість відповідач 26.07.2018 видав наказ №456-к «Про вибори директора Закарпатського базового державного медичного коледжу», яким результати виборів визнав недостовірними і такими, що не дозволяють прийняти рішення про укладення контракту з директором коледжу.

Даний наказ є протиправним, оскільки за приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Норми пункту 2 частини другої статті 15, частини третьої статті 42 Закону України «Про вищу освіту» мають імперативний характер і не допускають вчинення за результатом конкурсу будь-яких інших чи альтернативних дій. Ні Методичні рекомендації щодо особливостей виборчої системи та порядку обрання керівника вищого навчального закладу, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2014 №726, ні Положення про департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації, затверджене розпорядженням голови Закарпатської облдержадміністрації від 27.04.2018 №260, не передбачають права відповідача визнавати результати виборів керівника вищого навчального закладу недостовірними і такими, що не дають можливості прийняти рішення про укладення контракту з цим керівником.

Тому позивач управі вимагати захисту своїх порушених трудових прав шляхом скасування наказу від 26.07.2018 №456-к та зобов`язання відповідача укласти з ним контракт як із директором Коледжу.

Постановою суду апеляційної інстанції від 22.07.2020 вказане рішення залишено без змін та набрало законної сили.

На виконання даного рішення відкрито виконавче провадження №63134397, однак станом на сьогодні відповідач ухиляється від виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Позивач зазначає, що за фактом невиконання рішення суду, що є актом прямої дії, порушено кримінальну справу ЄРДР №000101.

За наслідком викладеного, станом на сьогодні рішення суду не виконано контракт директора Закарпатського базового державного медичного коледжу між позивачем та відповідачем не укладено внаслідок протиправної бездіяльності відповідача.

Наслідком викладеної бездіяльності відповідача щодо укладення контракту на виконання рішення суду, що набрало законної сили, є порушено охоплюване законом право позивача на працю, визначене нормою ст. 2 КЗпП.

Представник позивача зазначає, що згідно ст. 15 ЦК України позивач має право на захист його порушеного права на працю. Право на працю позивача на посаді керівника Закарпатського базового медичного коледжу визначено рішенням суду, у зв`язку з чим не потребує повторного доведення згідно зі ст. 82 ЦПК України.

Посилаючись на положення ст. ст. 16, 638 ЦК України, ч. 2 ст. 15 Закону України «Про вищу освіту», представник позивача зауважує, що як зазначалося і встановлено рішенням суду у справі №308/11811/18, відповідач є засновником Закарпатського базового державного медичного коледжу, а тому згідно з вказаної норми закону та того ж рішення суду зобов`язаний укласти контракт з позивачем.

Звертає увагу, що порядок укладення та всі умови трудового контракту між позивачем та відповідачем встановлено на підставі норм Закону України «Про фахову передвищу освіту» і визначено наказом Міністерства освіти України №251 від 23.03.2021р..

Відповідач в порушення власних зобов`язань, визначених у ст. 42 Закону України «Про вищу освіту», не виконує рішення суду у справі №308/11181/18 та не укладає контракт з позивачем, форма та зміст якого затверджено Кабінетом Міністрів України. Доказом викладеного є той факт, що станом на тепер позивач не є керівником Закарпатського базового державного медичного коледжу згідно з даними ЄДРПОУ, доступних за відповідним посиланням.

Представник позивача вважає, що з викладених вище обставин є очевидним, що захист права позивача на працю може бути ефективним лише шляхом ухвалення рішення судом про визнання укладеним контракту між позивачем та відповідачем у формі, визначеній постановою Кабінету Міністрів України №726, та зобов`язання третьої особи вчинити реєстраційну дію щодо зміни керівника Закарпатського базового державного медичного коледжу.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції адвокатом Кукарека К.С. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні так як висновок суду про те, що обраний спосіб захисту права позивача на працю, встановленого рішення суду у справі № 308/11811/18 шляхом визнання укладеним типової форми контракту, затвердженої наказом, Міністерства Освіти України №251 від 23.03.2021 р. не є належним способом захисту, не відповідає дійсним обставинам справи, що згідно п.3 ч 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до вимог, викладених у позовній заяві.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Кукарека К.С. яка підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника Закарпатської обласної ради Ільницьку Л.Ю. та представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Жупан А.Ю., які просять рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 19.12.2019 року у справі № 308/11811/18, залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 22 липня 2020 року скасовано наказ департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації від 26 липня 2018 року №456-К «Про вибори директора Закарпатського базового державного медичного коледжу» та зобов`язано департамент укласти з ОСОБА_1 контракт директора Закарпатського базового державного медичного коледжу строком на п`ять років.

На виконання цього рішення 28 серпня 2020 року видано виконавчий лист і постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25 вересня 2020 року відкрито виконавче провадження.

18 березня 2020 року Закарпатською обласною радою прийнято рішення № 1711, згідно з яким Закарпатський базовий державний медичний коледж перейменовано на комунальний заклад «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради.

Згідно з рішенням Закарпатської обласної ради № 1174 від 16 липня 2020 року засновником комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради є Закарпатська обласна рада.

Пунктом 4 вказаного рішення затверджено нову редакцію статуту комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради.

Згідно з пунктом 7.2.5. статуту Закарпатська обласна рада, як власник, приймає рішення про укладення контракту з керівником навчального закладу.

Пунктом 4.3 статуту Закарпатського базового державного медичного коледжу (у редакції 2016 року) передбачено, що директор закладу призначається на посаду і звільняється з посади директором департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації.

Таким чином, повноваженнями щодо укладення контракту з керівником комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради з 16 липня 2020 року наділена Закарпатська обласна рада.

Рішення суду щодо укладення з ОСОБА_1 контракту директора Закарпатського базового державного медичного коледжу строком на п`ять років не виконано.

11 квітня 2022 року розпорядженням Закарпатської обласної ради №28-рд, відповідно до ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 34 Закону України «Про фахову передвищу освіту», Положення про проведення конкурсу на посаду керівника комунального закладу фахової передвищої освіти Закарпатської обласної ради, оголошено про проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора КП «Хустський базовий медичний фаховий коледж» та встановлено, що рейтингове голосування призначено на 27 червня 2022 року і відповідно до протоколу виборчої комісії про результати виборів на посаду директора із результатом 95,6% голосів обрано ОСОБА_2 .

28 липня 2022 року рішенням Закарпатської обласної ради № 635 «Про призначення директора комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради», відповідно до статті 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 34, 42 Закону України «Про фахову передвищу освіту», Положення про проведення конкурсу на посаду керівника комунального закладу фахової передвищої освіти Закарпатської обласної ради, затвердженого рішенням обласної ради від 20 травня 2021 року № 211, враховуючи протокол виборчої комісії № 8 від 27 червня 2022 року про результати виборів директора комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради, обласна рада вирішила призначити ОСОБА_2 директором комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради і доручено голові обласної ради укласти з директором комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради Бабичем В.В. контракт строком на 5 років з 01 серпня 2022 року.

Вважаючи незаконним та нечинним рішення Закарпатської обласної ради № 635 від 28 липня 2022 року «Про призначення директора комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради», Яким Я.С. звернувся до суду з метою його скасування.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року, яке залишено без змін Восьмим апеляційним адміністративним судом 29 березня 2023 року, відмовлено в задоволенні позову про визнання незаконним та нечинним рішення Закарпатської обласної ради № 635 від 28 липня 2022 року.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. про накладення штрафу від 25 лютого 2021 року у виконавчому провадженні № 63134397 на боржника департамент охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації накладено штраф у розмірі 5100 грн. за невиконання без поважних причин рішення суду.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. про накладення штрафу від 03 лютого 2023 року у виконавчому провадженні №63134397 на боржника Закарпатську обласну раду накладено штраф у розмірі 10200 грн. за повторне невиконання без поважних причин рішення суду.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Назаровець А.Т. про закінчення виконавчого провадження від 21 лютого 2023 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №308/11811/18, виданого 28.08.2020 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про зобов`язання департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації укласти з ОСОБА_1 контракт директора Закарпатського базового державного медичного коледжу строком на п`ять років, закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що 16.02.2023 на адресу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області направлено подання №63134397/20.1/24 щодо вчинення боржником кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, якими надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або ос порені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь яким, а цілком конкретним способом захисту свого права ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №925/1265/16 (провадження №12-158гс18).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20).

Так, належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов`язковості судових рішень.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Разом з тим, позивач просив визнати укладеним контракт між ним та відповідачем із посиланням на положення пункту першого частини другої статті 16 та статті 638 ЦК України.

Відповідно до статті 21 КЗпП України предметом трудового договору (контракту) є праця (трудова функція) особи, яка є об`єктом саме трудових правовідносин, які повною мірою врегульовані трудовим законодавством (зокрема статтями 3, 7, 9, 91, 44 КЗпП України), положення ЦК України щодо умов дійсності правочину та правових наслідків недійсності правочину не підлягають застосуванню для регулювання суспільних відносин, які виникають у зв`язку з укладенням трудового договору (контракту).

Трудовий договір (додаткова угода до нього) не є правочином у розумінні статті 202 ЦК України, на який поширюються передбачені статтями 203, 215 ЦК України вимоги щодо чинності правочину та який може бути визнаний недійсним з передбачених ЦК України підстав.

Трудовий контракт (договір) не є цивільним правочином у розумінні положень Цивільного кодексу України, зокрема, статей 202 та 638, на який поширюються приписи статей 203, 234 ЦК України про загальні вимоги щодо чинності правочину, оскільки предметом контракту є діяльність людини (праця) і відносини сторін, яка регулюється нормами трудового та спеціального законодавства. Тобто, існування між працівником та роботодавцем трудових правовідносин, що закріплені умовами контракту, які регулюються нормами трудового та спеціального законодавства не є правочином.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, із посиланням на докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення зазначені у рішенні суду, обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу адвоката Кукареки Катерини Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Закарпатського

апеляційного суду Г.Г. Собослой