Справа № 950/159/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

за участю секретаря - Гладкової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу;

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з вищевказаною заявою, просять встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме факт того, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 14.08.1981 р. видана на ім`я " ОСОБА_2 , наступні прізвища - ОСОБА_3 (рос.мовою) ОСОБА_4 , ОСОБА_1 " в дійсності належитьїй - ОСОБА_1 .

Заявниця в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

На підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджу є трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п.1.1 Інструкції пропорядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів.

Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Судом встановлено, що із наданої заявником трудової книжки вбачається, що на першій сторінці російською мовою записано " ОСОБА_2 " закреслено, " ОСОБА_5 "- закреслено, " ОСОБА_6 " - закреслено, потім ОСОБА_7 . Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 16.12.2024 р, заявниці відмовлено у призначенні пенсії в зв`язку з відсутностію необхідного страхового стажу 32 роки , оскільки не зараховано періоди, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.08.1981 р. оскільки відсутній документ про зміну прізвища з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 , що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки.

Згідно ч. 3 ст.48 Кодексу законівпро працюУкраїни працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування.

Відповідно допункту 4 постанови Кабінету Міністрів Українивід 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійнезабезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

При таких обставинах, судом встановлено про те, що заявницею було доведено та не викликає сумніву факт належності трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.08.1981 р. видана на ім`я " ОСОБА_2 , наступні прізвища - ОСОБА_3 (рос.мовою) ОСОБА_4 , ОСОБА_1 " в дійсності належить - ОСОБА_1 .

Вказаний факт стверджений наступними доказами:

копією паспорту серія НОМЕР_2 , що виданий на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5,6);

копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , що видане російською мовою (а.с. 16) з якого встановлено, що " ОСОБА_8 " народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № (а.с. 17) з якого встановлено, що ОСОБА_9 , після реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 змінила прізвище на чоловікове - ОСОБА_3 ;

копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_4 (а.с. 18) яким стверджений факт розірвання шлюбу між заявницею та ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , після розірвання шлюбу заявниці було присвоєно прізвище - ОСОБА_2 ;

копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 7 (а.с. 19) яким стверджено, що 19.10.1987 року заявниця зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 і змінила прізвище на чоловікове - ОСОБА_4 . Слід зазначити, що дошлюбне прізвище заявниці зазначено саме " ОСОБА_6 ";

копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_5 (а.с. 20) яким стверджений факт розірвання шлюбу між заявницею та ОСОБА_11 , що мав місце 29.03.1994 р., після розірвання шлюбу заявниця залишила прізвище ОСОБА_4 ;

копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_6 (а.с. 21) яким стверджено те, що 3 червня 1994 року заявниця зареєструвала шлюб, та змінила прізвище на чоловікове - ОСОБА_12 .

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як зазначено у пункті 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п.12 постанови пленуму Верховного СудуУкраїни від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Згідно роз`яснень,викладених уп.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявнику трудової книжки є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення.

Приймаючи до уваги те, що заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності трудової книжки, суд приходить до висновку, що надані нею докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви.

Керуючись ст.ст. 263, 265, 293 - 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме фапкт того, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 14.08.1981 р. видана на ім`я " ОСОБА_2 , наступні прізвища - ОСОБА_3 (рос.мовою) ОСОБА_4 , ОСОБА_1 " в дійсності належитьїй - ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Роман БАКЛАНОВ