УХВАЛА

13 лютого 2025 року м. Мукачево Справа №303/101/25

2-ві/303/4/25

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Кость В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача (1) Шиденка Володимира про відвід судді Куцкіра Юрія Юрійовича по справі

за позовом ОСОБА_1

до відповідачів: (1) ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

(2) Державної казначейської служби України

про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Куцкіра Юрія Юрійовича перебуває вищевказана цивільна справа.

7 лютого 2025 року представник відповідача (1) подав до суду заяву про відвід судді Куцкіра Ю.Ю. з посиланням на фактичну наявність обставин, що викликають сумнів в його неупередженості та об`єктивності.

На підставі ухвали судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Куцкіра Ю.Ю. від 11 лютого 2025 року заявлений відвід було визнано необґрунтованим, а справу передано для визначення автоматизованою системою документообігу судді, який буде розглядати заяву про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2025, справу розподілено судді Костю В.В.

На підставі частини восьмої статті 40 Цивільного процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розглянувши заяву відповідача (1) про відвід судді та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Правовими нормами ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України регламентовані окремі підстави для відводу судді. Зокрема до таких законодавець відніс обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді (п. 5 частини першої), на що і посилається відповідач (1).

Надаючи правову оцінку зазначеним у заяві про відвід доводам та аргументам відповідача (1) відносно необхідності відводу головуючого по справі слід зазначити, що заявлений відвід не містить об`єктивних та доказово підтверджених даних, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді, чи про наявність будь-якого іншого суб`єктивного та об`єктивного критерію для його відводу.

Крім того, згідно з приписами частини четвертої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною першою статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як на підставу для відводу судді позивач посилається на приписи статті 36 Цивільного процесуального кодексу України, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

При цьому, суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому, коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

У спірній по справі ситуації фактичну наявність має незгода відповідача (1) з тим, що раніше в провадженні судді Куцкіра Ю.Ю. перебувала справа №303/539/24, 2-а/303/6/24, на прийняте рішення по якій, наразі посилається позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги в межах даного судового процесу.

Тобто, фактично відповідач (1) не погоджується з тим, що суддя приймав рішення у межах розгляду іншої справи, учасниками якої був ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , що може свідчити, на його думку, про наявність обставин передбачених пунктом 5 частини першої ст. 36 Цивільного процесуального кодексу України.

Слід зазначити, що у випадку незгоди з рішенням суду №303/539/24, 2-а/303/6/24 законодавець визначив процесуальний механізм його оскарження в апеляційному та касаційному порядку. Оцінку процесуальним діям суду можуть надавати лише суди вищих інстанцій.

Разом з тим, суд зазначає, що непогодження з рішенням судді в іншій справі не є підставою для його відводу.

В свою чергу, об`єктивних та доказово підтверджених даних, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість судді, чи про наявність будь-якого іншого суб`єктивного та об`єктивного критерію для відводу судді в межах розгляду даної справи, відповідачем (1) не зазначено.

Відповідно, право особи звернутися до суду з самостійно визначеними позовними вимогами узгоджується з обов`язком суду здійснити розгляд справи в межах таких вимог.

Також слід врахувати те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). 29. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

За таких обставин, заява про відвід судді Куцкіра Юрія Юрійовича є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 36, 37, 39, 40, 41, 260, 353 Цивільного процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви представника відповідача (1) Шиденка Володимира про відвід судді Куцкіра Юрія Юрійовича відмовити.

2. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Кость