РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/14010/24

Провадження № 22-ц/4815/273/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С.В., Шимківа С.С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мороз Людмили Святославівни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2024 року у складі судді Ковальова І.М., постановлену в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2024 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан, або залучені до проведення антитерористичної операції.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, якою встановлено обов`язок суду зупинити провадження у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, та обґрунтоване належними, достатніми і достовірними доказами перебування відповідача ОСОБА_3 , який заявив відповідне клопотання про зупинення провадження у справі, на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, представник ОСОБА_1 адвокат Мороз Людмила Святославівна оскаржила її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі заперечує правомірність задоволення місцевим судом клопотання відповідача про зупинення провадження та вказує, що хоча ним і було надано суду довідку про перебування на службі у військовій частині НОМЕР_2 , однак стала практика Верховного Суду вказує на те, що для зупинення провадження у справах такої категорії і з таких підстав необхідним доказом є наказ по особовому складу, а будь-які інші докази (довідки, листи з військової частини) є недостатніми. Зауважує, що стороною відповідача до клопотання про зупинення провадження долучено копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №81 від 19ю03ю2024р.; довідку форми 5 про перебування ОСОБА_2 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ; відповідь на адвокатський запит за підписом ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , однак наказ по особовому складу відсутній. Також зазначає, що зупинення провадження у справі порушуватиме інтереси дітей сторін, адже розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки на підставі постанови Рівненського апеляційного суду від 21.04.2022 року є недостатнім, з огляду на зростання потреб дітей, їхній стан здоров`я. Наголошує на тому, що відповідач бере участь у справі не особисто, а через свого представника. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві представник ОСОБА_2 адвокат Ващишина Оксана Вікторівна вважає ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою, просить залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів звернулася ОСОБА_1 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 серпня 2024 року вказану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.

Представник ОСОБА_2 адвокат Ващишина Оксана Вікторівна подала клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування її довірителя у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведенні антитерористичної операції, або до закінчення воєнного стану в Україні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

На підтвердження перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, надано наступні документи:

1) Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.03.2024 року н.п.Борова №81, з якого вбачається, що: 1. Відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом нижчепойменованих осіб рядового складу вважати призначеними до військової частини НОМЕР_1 , такими, харчувати до списків особового складу частини, на всі інші види забезпечення і вважати такими, що з 19.03.2024 року справи та посаду прийняли і приступили до виконання службових обов`язків за посадою: 1.1. старший солдат ОСОБА_2 солдат резерву НОМЕР_3 запасної роти військової частини НОМЕР_1 . Підстава: поіменний список ІНФОРМАЦІЯ_1 №1320 від 18.03.2024 року.;

2) Довідку від 10.10.2023 року №19039, виданої за підписом т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 , з якої вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 ;

3) Інформація за підписом ТВО командира в/ч НОМЕР_1 від 11.10.2024 року №19083 на №91 від 27.09.2024, з якої вбачається наступне: «Розглянувши адвокатський запис в інтересах ОСОБА_2 повідомляємо наступне. Військова частина НОМЕР_1 створена на базі штату воєнного часу 01, станом на сьогодні згідно бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ №БР-3334 від 19.03.2024 військова частина НОМЕР_1 переміщена в Донецьку область, де продовжує брати участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України на Покровському напрямку. Додатково повідомляємо, що стрілець 3 відділення снайперів взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_2 виконує бойові (спеціальні) завдання, в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, і неодноразово продовженого, в Україні введено воєнний стан, який триває на момент розгляду цієї справи.

Згідно з пунктом другим цього Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 14 березня 2022 року № 7168, Указом Президента України від 19 квітня 2022 року № 7300, затвердженого Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-IX та продовжений до цього часу.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до статті 1 цього Закону, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 цього Закону визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно частиною першою статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначена статтею 3 вказаного Закону, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону, особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008.

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 466/8799/22).

Покликання апелянта на те, що єдиним належним доказом перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу. Якого ним не надано суду, апеляційним судом оцінюються критично.

Надані стороною відповідача докази є належними, достовірними і достатніми в розумінні положень ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, для підтвердження тієї обставини, що військова частина, в якій ОСОБА_2 проходить військову службу, бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що, у свою чергу, є передбаченою п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України підставою для зупинення провадження у справі.

Покликання апеляційної скарги на безпідставність зупинення провадження апеляційним судом відхиляються.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15, зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Такою об`єктивною обставиною є війна та запроваджений згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що продовжений та триває і на час ухвалення цього судового рішення, а також обставина виконання відповідачем ОСОБА_2 покладеного на нього обов`язку по захисту Батьківщини.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі №753/19628/17, від 21 грудня 2022 року у справі №456/2541/19, від 14 грудня 2022 року № 757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року № 501/1699/17, від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19.

Покликання апеляційної скарги на ч. 3 ст. 252 ЦПК України, яка передбачає, що суд не зупиняє провадження у справі, якщо сторона бере участь у ній через свого представника, що має місце в даному випадку, апеляційним судом відхиляються. Вказана норма міститься у ст. 252 ЦПК України, яка регулює право суду зупинити провадження у справі, тоді як в даному випадку йдеться про імперативну вказівку закону на обов`язок зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з підстав, передбачених ст.251 ЦПК України, є обов`язковим в силу прямої вказівки закону і суд зобов`язаний зупинити провадження незалежно від свого розсуду і від розсуду осіб, які беруть участь у справі.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд бере до уваги, що ст. ст. 251, 252 ЦПК України, якими передбачено порядок та умови зупинення провадження у справі і які містять вичерпний перелік підстав, за яких суд зобов`язаний або має право зупинити провадження у справі, визначають, що така підстава, як перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, є обов`язковою підставою для суду зупинити провадження у справі.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мороз Людмили Святославівни залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2024 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Шимків С. С.