ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/12325/23

Провадження № 22-ц/820/14/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2024 року, суддя Павловська А.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного Фонду України, Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Пенсійного Фонду України, Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила скасувати наказ №81-К від 12.04.2023 року про звільнення її з посади заступника начальника управління - начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Хмельницькій області, поновити з 19.04.2023 року на посаді заступника начальника управління-начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, із внесенням відповідних записів у трудову книжку, стягнути з Пенсійного фонду України середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день ухвалення судового рішення, з розрахунку 2128,46 грн. на день, з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць з утриманням із цієї суми встановлених законодавством податків та зборів; стягнути з Пенсійного фонду України моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04.03.2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області, про скасування наказу, поновлення на займаній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, з огляду на те, що спір існує у сфері публічно-правових відносин, і, відповідно, підлягає вирішенню в порядку не цивільного, а адміністративного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просила її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судове рішення ухвалене внаслідок невірного застосування норм матеріального права, в провадженні Касаційного цивільного суду Верховного Суду перебуває справа №750/7085/23, яка є аналогічна даній справі, однак судом апеляційної інстанції рішення було прийняте по суті спору.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, заяв, клопотань до суду не подали.

Дослідивши матеріали справи апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів апелянта з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається зі змісту позовних вимог в даній справі, ОСОБА_1 просила суд скасувати наказ №81-К від 12.04.2023 року про звільнення її з посади заступника начальника управління-начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Хмельницькій області, поновити її на посаді заступника начальника управління-начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, правонаступником якого є Пенсійний фонд України, із внесенням відповідних записів у трудову книжку з 19.04.2023 року, стягнути з Пенсійного фонду України на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення по день ухвалення рішення судом з розрахунку 2128,46 грн. на день, з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі №712/5476/19 зазначено: «юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п.п. 1 і 2 ч. 1 ст. 19 КАС України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом про скасування наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області від 12.04.2023 року №81-к про звільнення її з посади заступника начальника управління-начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Хмельницькій області у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України та поновлення на посаді.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції до 01.01.2023 року) визначено, що Фонд соціального страхування України є некомерційною самоврядною організацією.

Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 6.1 Типового положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 24.01.2017 року №6, оплата праці працівників Управління здійснюється за рахунок коштів Фонду.

01.01.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 року №2620-ІХ, яким вирішено припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року.

Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень.

Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому, обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права.

Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

З 01.01.2023 року відбулося публічне правонаступництво, тобто перехід прав та обов`язків від Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, просила поновити її на посаді заступника начальника управління-начальника відділу-головного бухгалтера відділу бухгалтерського обліку та звітності виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, та який є складовою частиною центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Отже, за предметом спору та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, відповідно, підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 18.12.2023 року у справі №442/3240/23.

Відповідна правова позиція була сформована також і у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №712/4776/23 від 09.12.2024 року, якою було залишено в силі ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.07.2023 року про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, дійшов правильного висновку щодо неможливості розгляду даної справи в суді цивільної юрисдикції, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2025 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова