ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/30001/24

Провадження № 22-ц/820/297/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю заявниці, апелянта та його представника,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Заворотної О.Л. від 25 листопада 2024 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису щодо чоловіка, ОСОБА_2 . Вказувала, що перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, спільно проживають. ОСОБА_2 вчиняє сварки та здійснює домашнє насильство відносно заявниці, яке виражається в умисних діях психологічного та фізичного характеру. Вона потерпає від домашнього насильства впродовж тривалого часу, поведінка ОСОБА_2 негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів, щодо ОСОБА_2 складалися протоколи про адміністративне правопорушення, вживалися термінові заборонні приписи, проте це не змінило його поведінки.

28.03.2023 року близько 21.30 год. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, умисні дії психологічного характеру, що виразилися у висловлюваннях нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її здоров`ю.

19.04.2023 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області у справі №686/8150/23 винесено постанову, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 137-2 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу 170 грн.

02 жовтня 2024 року близько 20.30 год. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні до неї нецензурної лайки, погрозах фізичною розправою, вона змушена звернутися до органів поліції. Працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №271800 від 02.10.2024 року. Також працівниками поліції видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №596509 від 02.10.2024 року.

04 жовтня 2024 року близько 19 год.30 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 вчинив відносно неї домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, та порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА №596509 від 02.10.2024 року.

Працівниками поліції було складено два протоколи про адміністративне правопорушення: 02.10.2024 року за ч.1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАД №271800; 04.10.2024 року за ч.1 ст. 173-2 КУпАП серії ВАД №276864.

Вказані протоколи направлені до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Також працівниками поліції винесено 2 термінових заборонних приписи: 19.08.2024 року серії АА №596104; 02.10.2024 року АА №596509.

Заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо неї, а також настання тяжких наслідків щодо її здоров`я є високою.

Тому заявниця просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав, а саме, перебувати у місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 та до місця роботи ПАТ «Укрелектроапарат», м. Хмельницький, вул. Чорновола, 120, заборонити ОСОБА_2 вести телефонні переговори з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за її бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2024 року заяву задоволено частково. Видано обмежувальний припис строком на три місяці щодо заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ):

перебувати у місці проживання з постраждалою особою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

наближатися на відстань менше 500 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та до місця роботи ПАТ «Укрелектроапарат», м. Хмельницький, вул. Чорновола, 120;

вести телефоні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб;

особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за її бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В решті вимог відмовлено.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду як незаконне і відмовити в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису. Апелянт зазначає, що встановлені судом факти звернення ОСОБА_1 до поліції з підстав вчинення щодо неї психологічного та фізичного насильства свідчать лише про наявність між подружжям триваючого конфлікту, однак не підтверджують вчинення ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 домашнього насильства. На підтвердження своїх доводів заявниця посилалася на письмові докази та вчинення відносно неї домашнього насильства 28.03.2023 року, 02.10.2024 року та 04.10.2024 року. Твердження заявниці є недостовірними, та спростовуються постановою Хмельницького міськрайонного суду від 19 квітня 2023 року у справі №686/8150/23. Винним за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП було визнано не лише ОСОБА_2 , але і саму заявницю ОСОБА_1 , про що прямо зазначено у постанові суду, копія якої долучена до заяви. На думку апелянта, висловлювання нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода здоров`ю ОСОБА_1 , не підпадає під ознаки психологічного насильства, які описані в п. 14 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Не надано доказів того, що вчинені ОСОБА_2 дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю. Висловлювання ОСОБА_2 нецензурною лайкою 28.03.2023 року та 02.10.2024 року не відноситься до психологічного насильства. Факт порушення ОСОБА_2 вимог термінового заборонного припису від 02.10.2024 року не відноситься до психологічного насильства. А факт вчинення погроз фізичною розправою 02.10.2024 року спростовується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАД №276864 від 04.10.2024 року, у якому про погрози розправою на адресу ОСОБА_1 зі сторони ОСОБА_2 нічого не сказано і такий факт не був встановлений у передбаченому законом порядку. Вважає, що у справі відсутні докази, які свідчать про існування високої ймовірності повторення неправомірних дій щодо дружини з боку ОСОБА_2 , тому зазначене судове рішення є незаконним і необґрунтованим.

В засіданні апеляційного суду апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній мотивів.

Заявниця просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом встановлено, що відносно ОСОБА_2 складалися протоколи за ст. 173-2 КУпАП зокрема, 02.10.2024 (серія ВАД № 271800), 04.10.2024 (серія ВАД № 276864).

Поліцейськими неодноразово застосовувалися термінові заборонні приписи стосовно кривдника, зокрема серія АА №569104 від 19.08.2024 року строком на 10 діб, серія АА596509 від 02.10.2024 року строком на 5 діб, якими зобов`язано кривдника залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; встановлено заборону кривднику на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; встановлено заборону кривднику в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.10.2024 року в справі 686/27524/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та встановлено, що ОСОБА_2 04.10.2024 року о 19 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: кв. АДРЕСА_2 , порушив вимоги термінового заборонного припису серії АА596509 від 02.10.2024 року відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме: заборону на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_1 .

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2024 року справа 686/27382/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та встановлено, що ОСОБА_2 02 жовтня 2024 року о 20:30 год., перебуваючи за адресою проживання в квартирі АДРЕСА_2 , вчинив відносно дружини ОСОБА_1 домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які полягали у образах нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, приниженнях, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

14.11.2024 року видано терміновий заборонний припис серія АА №159107 строком на 10 діб з 20 години 00 хвилин 14.11.2024 року по 20 годину 00 хвилин 24.11.2024 року, яким: зобов`язано кривдника залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; встановлено заборону кривднику на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; встановлено заборону кривднику в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 неодноразово вчиняв акти домашнього насильства щодо заявниці, тому існує висока ймовірність повторення ним неправомірних дій щодо дружини.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду та неналежну оцінку наданих доказів є безпідставними.

Так, організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства визначає Закон N2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до пунктів 3, 6, 8 частини першої статті 1 Закону N 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (ч.2 ст.26 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону N 2229-VIII рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Згідно пункту 9 частини першої статті 1 Закону N 2229-VIII оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції правильно констатував, що ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства відносно дружини ОСОБА_1 , що підтверджується постановами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.10.2024 року справа №686/27524/24 та від 07.11.2024 року у справі №686/27382/24, якими ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Вказані судові рішення ОСОБА_2 не оскаржував у апеляційному порядку і вони набрали законної сили.

Матеріали справи не містять доказів на спростування фактів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 .

Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги про не вчинення домашнього насильство апелянтом щодо ОСОБА_1 .

За цих обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що існує висока ймовірність повторення неправомірних дій щодо дружини, та обґрунтовано застосував до ОСОБА_2 заходи, що протидіють домашньому насильству.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 лютого 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк