Справа № 565/1410/24
Провадження № 2/565/44/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області

під головуванням суддіДемчини Т.Ю.
з участю секретаря судового засіданняАлексейчик А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 165270,06 грн. заборгованості за договорами позики, укладеними з фінансовими установами, що в подальшому передали право вимоги за ними на користь позивача: у розмірі 23144,30 грн. за кредитним договором № 8529267 від 16.07.2023, укладеним ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі ТОВ «Мілоан»), у розмірі 36250,00 грн. за договором позики № 4297889 від 24.07.2023, укладеним ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (надалі ТОВ «1 БАНК»), 31801,20 грн. заборгованості за договором позики № 78135184 від 10.07.2023, укладеним ним з ТОВ «1 БАНК», 33810,06 грн. за кредитним договором № 101072877 від 14.07.2023, укладеним ОСОБА_1 з ТОВ «Мілоан», 20782,50грн. заборгованості за кредитним договором № 18090-07/2023 від 13.07.2023, укладеним ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю « Аванс Кредит» (надалі ТОВ «Аванс Кредит»), 19482,00 грн. заборгованості за кредитним договором № 5885091 від 23.07.2023, укладеним ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (надалі ТОВ «Маніфою»), а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладених ОСОБА_1 з ТОВ «Мілоан», ТОВ «1 БАНК», ТОВ «Аванс Кредит», а також ТОВ «Маніфою» кредитних договорів, відповідач отримав кредити на умовах поворотності, строковості та платності. Однак позичальник ОСОБА_1 порушив умови укладених договорів щодо своєчасності повернення кредитів та сплати відсотків, у зв`язку з чим у нього перед цими фінансовими установами утворилась заборгованість у вищезазначеному розмірі. ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договори факторингу з ТОВ «Мілоан», ТОВ «1 БАНК», ТОВ «Аванс Кредит», а також ТОВ «Маніфою», відповідно до умов яких до позивача перейшли права вимоги стягнення заборгованості за укладеними ОСОБА_1 договорами.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Луницька С.М. обґрунтовує недоведеність позивачем факту видачі кредитів, необґрунтованість нарахування процентів за користування кредитами, відсутність розрахунків заборгованості та доказів пролонгації договорів кредиту.

У відповіді на відзив представником позивача заперечуються доводи представника відповідача, позивач вважає укладені ОСОБА_1 договори в електронній формі з дотриманням вимог цивільного законодавства, зазначає про те, що заборгованість за кредитними договорами нарахована правомірно на підставі їх умов та вимог чинного законодавства.

В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у заявах по суті справи клопотав про розгляд справи у його відсутності. Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Луницька С.М. до суду також не з`явились, представник відповідача подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

На підставі ст.223 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутності сторін та їх представників. При цьому на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши та оцінивши у сукупності докази у справі, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Підставами для такого висновку суду є наступне.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 16 липня 2023 року укладено договір про споживчий кредит № 8529267 (індивідуальна частина, надалі договір № 8529267), за умовами якого ОСОБА_1 отримав у кредит грошові кошти у розмірі 9000,00 грн. строком на 105 днів, з 16.07.2023 по 29.10.2023, на умовах сплати процентів у розмірі 25717,50 грн., які нараховуються у пільговий період з 16.07.2023 по 30.07.2023 за ставкою 1,05 % за кожен день користування кредитом, у поточний період з 31.07.2023 по 29.10.2023 за ставкою 3 % за кожен день користування кредитом, комісії у розмірі 630,00 грн., та зобов`язався здійснити сплату заборгованості по тілу кредиту, процентам та комісії по закінченню строку кредитування.

Вказаний договір № 8529267, а також додатки до нього: Графік платежів за договором про споживчий кредит, Паспорт споживчого кредиту - укладений шляхом подання відповідачем ОСОБА_1 16.07.2023 заяви № 8529267 на отримання кредиту через кабінет клієнта на офіційному веб-сайті https://miloan.ua та погодження такої заявки ТОВ «Мілоан» з наступним підписанням договору, що підтверджує узгодження сторонами істотних умов договору споживчого кредиту № 8529267, електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора L75368, що відповідає положенням п.п.6.1-6.2 договору № 8529267.

Судом встановлено також, що між ТОВ «1 БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 24 липня 2023 року укладено договір позики № 4297889 (надалі договір № 4297889), за умовами якого ОСОБА_1 отримав в позику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. строком на 15 днів на умовах сплати процентів за перший день користування позикою з розрахунку 11,11 % на добу, з другого дня користування позикою - з розрахунку 2,5 % на добу (базова процентна ставка) , або 0,01 % на добу (знижена процентна ставка), та зобов`язався повернути кредитні кошти 08.08.2023 у розмірі 10000,00 грн. та сплатити 1125,00 грн. процентів, а всього 11125,00грн., по закінченню строку кредитування.

Вказаний договір № 4297889, а також додаток до нього: Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит - укладені шляхом підписання відповідачем ОСОБА_1 тексту договору 24 липня 2023 року в особистому кабінеті споживача, електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора edlG6gtADB, що відповідає положенням п.п.20-21 договору №4297889.

Крім того, як встановлено судом, між ТОВ «1 БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 10 липня 2023 року укладено договір позики № 78135184 (надалі договір № 78135184), за умовами якого ОСОБА_1 отримав в позику грошові кошти у розмірі 12000,00 грн. строком на 16 днів на умовах сплати процентів з розрахунку 2,5 % на добу за користування кредитними коштами (базова процентна ставка), або 0,75 % на добу (знижена процентна ставка), та зобов`язався повернути кредитні кошти 26.07.2023 у розмірі 12000,00 грн. та сплатити 1440,00грн. процентів, а всього 13440,00 грн.

Вказаний договір № 78135184, а також додаток до нього: Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит - укладені шляхом підписання відповідачем ОСОБА_1 тексту договору 10 липня 2023 року в особистому кабінеті споживача, електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 0ORtm0mYIV, що відповідає положенням п.п.20-21 договору №76251362.

Крім того, судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем ОСОБА_1 14 липня 2023 року укладено договір про споживчий кредит № 101072877 (індивідуальна частина, надалі договір № 101072877), за умовами якого ОСОБА_1 отримав у кредит грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. строком на 105 днів, з 14.07.2023 по 27.10.2023, на умовах сплати процентів у розмірі 42862,50 грн., які нараховуються у пільговий період з 14.07.2023 по 29.07.2023 за ставкою 1,05 % за кожен день користування кредитом, у поточний період з 30.07.2023 по 27.10.2023 за ставкою 3 % за кожен день користування кредитом, комісії у розмірі 1050,00 грн., та зобов`язався здійснити сплату заборгованості по тілу кредиту, процентам та комісії по закінченню строку кредитування.

Вказаний договір № 101072877, а також додатки до нього: Графік платежів за договором про споживчий кредит, Паспорт споживчого кредиту - укладений шляхом подання відповідачем ОСОБА_1 14.07.2023 заяви № 101072877 на отримання кредиту через кабінет клієнта на офіційному веб-сайті https://miloan.ua та погодження такої заявки ТОВ «Мілоан» з наступним підписанням договору, що підтверджує узгодження сторонами істотних умов договору споживчого кредиту № 101072877, електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора J20955, що відповідає положенням п.п.6.1-6.2 договору № 8529267.

Судом також встановлено, що між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 13 липня 2023 року укладено договір про надання фінансового кредиту № 18090-07/2023 (надалі договір № 18090-07/2023), за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 5100,00 грн. строком на 360 днів, терміном повернення до 06.07.2024, на умовах сплати процентів з розрахунку 2,5 % на день за користування кредитними коштами, та зобов`язався здійснювати платежі з повернення кредитних коштів та сплати процентів відповідно до графіку платежів, кожні п`ятнадцять днів, починаючи з дати кредитування, у розмірі від 1147,50 грн. до 7012,50 грн., а всього повернути станом на 06.07.2024 5100,00 грн. отриманих кредитних коштів та сплатити 45900,00 грн. процентів.

Вказаний договір укладений шляхом акцептування відповідачем ОСОБА_1 публічної оферти ТОВ «Аванс Кредит», усі документи, що підтверджують його укладення, а також містять істотні умови договору позики, зокрема: Індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту № 18090-07/2023 від 13.07.2023, Додаток № 1 до договору з графіком та розрахунком повернення коштів, Паспорт споживчого кредиту - підписані електронним підписом позичальника ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора W759, що відповідає положенням п.2.16 договору № 18090-07/2023.

Крім того, як встановив суд, між ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 23 липня 2023 року укладено договір позики № 5885091 (надалі договір № 5885091), за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6000,00 грн. строком на 60 днів, терміном повернення до 21.09.2023, на умовах сплати процентів за ставкою 2,49 % на день за користування кредитними коштами протягом перших 10 днів кредитування, 3 % протягом інших 50 днів кредитування, та зобов`язався здійснювати платежі з повернення кредитних коштів та сплати процентів відповідно до графіку платежів, а саме: сплатити 02.08.2023 6894,00грн., з яких 5400,00 грн. кредиту та 1494,00 грн. процентів, сплатити 21.09.2023 1500,00грн., з яких 600,00 грн. кредиту та 900,00 грн. процентів.

Вказаний договір укладений шляхом акцептування відповідачем ОСОБА_1 публічної оферти ТОВ «Маніфою», усі документи, що підтверджують його укладення, а також містять істотні умови договору позики, зокрема: текст договору № 5885091 від 23.07.2023, Додаток № 1 до нього з Розрахунком та Графіком нарахування процентів, Паспорт позики - підписані електронним підписом позичальника ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора v44414, що відповідає положенням Розділу 9 договору № 5885091.

За положеннями ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Укладення між фінансовою установою та боржником договору про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію", оскільки Банк, отримавши підписані документи, ідентифікував особу, отримавши відомості про її прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місце проживання та іншу персональну інформацію, зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис).

Верховним Судом у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 зроблено висновок, що договір про надання фінансового кредиту, підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, є належним та допустимим доказом, адже без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Таким чином, суд вважає доведеним, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», ТОВ «1 БАНК», ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Маніфою» було укладено усі вищезазначені кредитні договори в електронному вигляді шляхом обміну повідомленнями через особистий кабінет користувача та застосування клієнтом електронного цифрового підпису. Складовими вказаних договорів є додатки до них, також підписані електронним цифровим підписом позичальника, що включають істотні умови кредитних договорів. З вищезазначених підстав суд також відхиляє наведені у відзиві доводи щодо неукладеності вищезазначених кредитних договорів.

Статтями 512-514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 26 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 26122023, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату права грошової вимоги ТОВ «Мілоан» до позичальників за кредитними договорами згідно з реєстром боржників. Передання грошових вимог оформлено Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 26.12.2023 за договором факторингу №26122023 від 26.12.2023.

Як вбачається з Витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 26122023 від 26.12.2023, за цим договором передано право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кредитним договором № 8529267, сума заборгованості позичальника за яким станом на 26.12.2023 становить 23144,30 грн., у тому числі за основною сумою боргу 5760,00 грн., за відсотками 16754,30 грн., за комісією 630,00 грн.

З Витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 26122023 від 26.12.2023 вбачається, що за цим договором передано право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кредитним договором № 101072877, сума заборгованості позичальника за яким станом на 26.12.2023 становить 33810,06 грн., у тому числі за основною сумою боргу 8550,00 грн., за відсотками 24210,06 грн., за комісією 1050,00грн.

Судом встановлено також, що 14 червня 2021 року між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 БАНК» відступило на користь ТОВ «ЄАПБ» за плату права грошової вимоги ТОВ «1 БАНК» до позичальників за кредитними договорами згідно з реєстром боржників. Згідно з Додатковою угодою № 21 до вказаного договору факторингу, сторони збільшили обсяг прав вимог, передбачених первинним договором, та домовились передати такі додаткові вимоги за реєстрами боржників № 20 та № 21 від 20.03.2024.

Передання грошових вимог на виконання умов Додаткової угоди № 21 від 20.03.2024 оформлялось відповідними Актами прийому-передачі Реєстру боржників, у тому числі Актом №20 від 20.03.2024 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та Актом № 21 від 20.03.2024 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021.

Як вбачається з Витягу з реєстру боржників № 20 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, за цим договором передано право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за договором позики № 78135184, сума заборгованості позичальника за яким станом на 20.03.2024 становить 31801,20 грн., у тому числі за основною сумою боргу 7680,00 грн., за відсотками 24121,20 грн.

Як вбачається з Витягу з реєстру боржників № 21 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, за цим договором передано право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за договором позики № 429789, сума заборгованості позичальника за яким станом на 20.03.2024 становить 36250,00 грн., у тому числі за основною сумою боргу 10000,00 грн., за відсотками 26250,00 грн.

Крім того, судом встановлено, що 11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11-01/2024, за умовами якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «ЄАПБ» за плату права грошової вимоги ТОВ «Маніфою» до позичальників за кредитними договорами згідно з реєстром боржників.

Передання грошових вимог на виконання умов вищезазначеного договору факторингу оформлено Актом від 11.01.2024 прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024.

Як вбачається з Витягу з реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, за цим договором передано право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за договором позики № 5885091, сума заборгованості позичальника за яким станом на 11.01.2024 становить 19482,00 грн., у тому числі за основною сумою боргу 6000,00 грн., за відсотками 13482,00 грн.

Таким чином, суд встановив, що за зобов`язаннями ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» за договором № 8529267, договором № 101072877, ТОВ «1 БАНК» за договором № 4297889, договором № 78135184, ТОВ «Маніфою» за договором № 5885091, право вимог у встановленому законом порядку перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Так як строк повернення кредитних коштів за усіма договорами на момент розгляду справи наступив, з огляду на положення ст.ст.526, 1046, 1049 ЦК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог про стягнення сум позичених коштів (тіла кредиту) у неповернутому відповідачем розмірі, який зазначений позивачем у поданих документах та не спростований відповідачем, зокрема: у розмірі 5760,00 грн. за договором № 8529267, у розмірі 10000,00 грн. за договором № 4297889, у розмірі 7680,00 грн. за договором № 78135184, у розмірі 8550,00 грн. за договором № 101072877, у розмірі 6000,00 грн. за договором № 5885091, та передбаченої договорами №№ 8529267, 101072877 комісії у розмірі 630,00 грн. та 1050,00 грн. відповідно.

Вирішуючи вимоги в частині стягнення процентів за користування наданими в позики коштами, передбачених вищезазначеними договорами №№ 8529267, 4297889, 78135184, 101072877, 5885091, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Разом з тим, статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч.1 ст.1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст.625 ЦК України. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст.625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст.625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Застосовуючи вищезазначену правову позицію до правовідносин позики, що виникли у ОСОБА_1 договорами №№ 8529267, 4297889, 78135184, 101072877, 5885091, суд вважає за необхідне навести наступні розрахунки.

За умовами укладеного ОСОБА_1 договору № 8529267, розмір кредиту становить 9000,00 грн., строк кредиту 105 днів з 16.07.2023, загальний період кредиту включає пільговий (15 днів) та поточний (90 днів) періоди, при цьому процентна ставка за пільговий період (з 16.07.2023 по 31.07.2023) складає 1,05 % в день, за поточний період (з 01.08.2023 по 29.10.2023) 3 % в день (п.п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5.2, 1.5.3 договору № 8529267).

Отже, за пільговий період нарахуванню підлягали проценти: 9000,00 грн. * 15 днів * 1,05% = 1417,50 грн., за поточний період: 9000,00 грн. * 90 днів * 3 % = 24300,00 грн. Всього загальний розмір процентів за договором № 8529267 складає: 1417,50 грн. + 24300,00 грн. = 25717,00 грн.

Проте зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості за договором № 8529267 вбачається, що до стягнення з позичальника ОСОБА_1 заявлено проценти за користування кредитом у розмірі 16754,30 грн. Виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, саме зазначений у позовній заяві та розрахунку заборгованості розмір процентів за цим договором підлягає стягненню з позичальника.

Відтак, суд вбачає правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 наступного нарахованого ТОВ «Мілоан» за умовами договору № 8529267 боргу: по поверненню тіла кредиту у розмірі 5670,00 грн., по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 16754,30грн., по сплаті комісії в сумі 630,00 грн., а всього платежів у розмірі 5670,00 грн. + 16754,30 грн. + 630,00 грн. = 23144,30 грн.

Аналізуючи умови договору № 4297889, суд бере до уваги, що за цим договором позика у розмірі 10000,00 грн. надана ОСОБА_1 на термін 15 днів, з 24.07.2023 по 08.08.2023, на умовах сплати процентів за перший день користування позикою у розмірі 11,11 %, за базовою процентною ставкою 2,5 %, зниженою процентною ставкою 0,01 % за кожний день користування кредитом, починаючи з другого дня (п.2 та таблиця в п.2 договору № 4297889). За цей період нарахуванню підлягають проценти, що складають: 10000,00 грн. * 11,11 % * 1 день + 10000,00 грн. * 0,01 % * 14 днів = 1111,00 грн. (за перший день користування кредитом) + 14,00грн. (за решту 14 днів) = 1125,00 грн.

Проте зі змісту розрахунку заборгованості за договором № 4297889 вбачається, що ОСОБА_1 проценти за користування кредитом нараховані у розмірі 26250,00 грн. При цьому доказів укладення ОСОБА_1 додаткових угод до договору № 4297889 суду не надано, у позовній заяві такий розмір нарахування процентів не обґрунтовано.

Положення п.4 договору № 4297889 про те, що проценти за цим договором нараховуються щоденно на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості, проте не довше 90 календарних днів за спливу первісного строку користування позикою, з огляду на вищезазначену правову позицію Великої Палати Верховного Суду застосовані бути не можуть. Суду не надано доказів на підтвердження здійснення у визначеному договором порядку пролонгації договору № 4297889 та надання позичальником згоди на продовження строку кредитування на таких умовах. Відтак, за встановлених судом обставин, наявність у договорі № 4297889 умови про продовження строку його дії після настання строку виконання позичальником ОСОБА_1 грошового зобов`язання у разі його невиконання, не впливає на узгоджений сторонами у п.2 договору №4297889 строк кредитування та не змінює його.

Відтак, виходячи з вищенаведених положень ст.ст.530, 612, 625, 1048, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також вищенаведеної правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, суд не вбачає правових підстав для стягнення на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» нарахованих ТОВ «1 БАНК» позичальнику ОСОБА_1 за умовами договору № 4297889 процентів за користування кредитом за межами встановленого у договорі строку кредитування, а тому вбачає підстави для стягнення цих процентів у розмірі, встановленому вищезазначеним договором 1125,00 грн., за період строку кредиту з 24.07.2023 по 08.08.2023.

Отже, загальний визнаний судом обґрунтованим розмір боргу ОСОБА_1 за договором № 4297889 складає: 10000,00 грн. (тіло кредиту) + 1125,00 грн. (проценти) = 11125,00 грн.

Аналізуючи умови договору № 78135184, суд бере до уваги, що за цим договором позика у розмірі 12000,00 грн. надана ОСОБА_1 на термін 16 днів, з 10.07.2023 по 26.07.2023, на умовах сплати процентів за базовою процентною ставкою 2,5 %, зниженою процентною ставкою 0,75 % за кожний день користування кредитом (п.2 та таблиця в п.2 договору №78135184). За цей період нарахуванню підлягають проценти, що складають: 12000,00 грн. * 0,75 % * 16 днів =1440,00 грн.

Проте зі змісту розрахунку заборгованості за договором № 78135184 вбачається, що ОСОБА_1 проценти за користування кредитом нараховані у розмірі 24121,20 грн. При цьому доказів укладення ОСОБА_1 додаткових угод до договору № 78135184 суду не надано, у позовній заяві такий розмір нарахування процентів не обґрунтовано.

Відтак, виходячи з положень ст.ст.530, 612, 625, 1048, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також вищенаведеної правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, суд не вбачає правових підстав для стягнення на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» нарахованих ТОВ «1 БАНК» позичальнику ОСОБА_1 за умовами договору № 78135184 процентів за користування кредитом за межами встановленого у договорі строку кредитування, а тому вбачає підстави для стягнення цих процентів у розмірі, встановленому вищезазначеним договором 1140,00 грн., за період строку кредиту з 10.07.2023 по 26.07.2023.

Отже, загальний визнаний судом обґрунтованим розмір боргу ОСОБА_1 за договором № 78135184 складає: 12000,00 грн. (тіло кредиту) + 1140,00 грн. (проценти) = 13140,00 грн.

За умовами укладеного ОСОБА_1 договору № 101072877, розмір кредиту становить 15000,00 грн., строк кредиту 105 днів з 14.07.2023, загальний період кредиту включає пільговий (15 днів) та поточний (90 днів) періоди, при цьому процентна ставка за пільговий період (з 14.07.2023 по 29.07.2023) складає 1,05 % в день, за поточний період (з 30.07.2023 по 27.10.2023) 3 % в день (п.п.1.2, 1.3, 1.4, 1.5.2, 1.5.3 договору № 101072877).

Отже, за пільговий період нарахуванню підлягали проценти: 15000,00 грн. * 15 днів * 1,05% = 3375,00 грн., за поточний період: 15000,00 грн. * 90 днів * 3 % = 40500,00 грн. Всього загальний розмір процентів за договором № 101072877 складає: 3375,00 грн. + 40500,00 грн. = 43875,00 грн.

Проте зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості за договором № 101072877 вбачається, що до стягнення з позичальника ОСОБА_1 заявлено проценти за користування кредитом у розмірі 24210,06 грн. Виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, саме зазначений у позовній заяві та розрахунку заборгованості розмір процентів за цим договором підлягає стягненню з позичальника.

Відтак, суд вбачає правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 наступного нарахованого ТОВ «Мілоан» за умовами договору № 101072877 боргу: по поверненню тіла кредиту у розмірі 8550,00 грн., по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 24210,06грн., по сплаті комісії в сумі 1050,00 грн., а всього платежів у розмірі 8550,00 грн. + 24210,06 грн. + 10560,00 грн. = 33810,06 грн.

За умовами укладеного ОСОБА_1 з ТОВ «Маніфою» договору № 5885091, розмір кредиту 6000,00 грн., строк кредиту становить 60 днів, загальний період кредиту включає акційний (10 днів) та базовий (50 днів) періоди, при цьому процентна ставка за акційний період (з 23.07.2023 по 01.08.2023) складає 2,49 % в день, за базовий період (з 02.08.2023 по 21.09.2023) 3 % в день (п.п.2.3.3, 2.3.4, 2.3.5, 2.3.6, 2.4 договору № 5885091, Графік нарахування процентів).

В подальшому ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 змінювали умови договору шляхом укладення додаткових угод до нього. Так, згідно з Додатковою угодою № 1 від 02.08.2023 до договору позики № 5885091 від 23.07.2023, сума позики станом на дату укладення цієї угоди складає 6000,00 грн., загальний строк користування позикою продовжено до 05.10.2023, при цьому акційний період встановлено тривалістю 14 днів, базовий 50 днів, розміри акційної та базової процентної ставки залишено незмінними (п.2 додаткової угоди, Графік нарахування процентів).

Згідно з Додатковою угодою № 2 від 16.08.2023 до договору позики № 5885091 від 23.07.2023, сума позики станом на дату укладення цієї угоди складає 6000,00 грн., загальний строк користування позикою продовжено до 04.11.2023, при цьому акційний період встановлено тривалістю 30 днів, базовий 50 днів, розміри акційної та базової процентної ставки залишено незмінними (п.2 додаткової угоди, Графік нарахування процентів).

Отже, за акційний період нарахуванню підлягали проценти: 6000,00 грн. * 30 днів * 2,49 % = 4482,00 грн., за базовий період: 6000,00 грн. * 50 днів * 3 % = 9000,00 грн. Всього загальний розмір процентів за договором № 5885091 складає: 4482,00 грн. + 9000,00 грн. = 13482,00 грн. Саме в такому розмірі ОСОБА_1 і нараховані проценти.

Відтак, суд вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_1 за договором № 5885091: 6000,00 грн. (тіло кредиту) + 13482,00 грн. (проценти) = 19482,00 грн.

Підсумовуючи викладене, загальний визнаний судом обґрунтованим розмір боргу ОСОБА_1 за договорами №№ 8529267, 4297889, 78135184, 101072877, 5885091 складає: 23144,30грн. + 11125,00 грн. + 13140,00 грн. + 33810,06 грн. + 19482,00 грн. = 100701,36 грн.

Вирішуючи вимоги позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором № 18090-07/2023 від 13.07.2023, укладеним з ТОВ «Аванс Кредит», суд враховує, що строк кредиту становить 360 днів з 13.07.2023 по 06.07.2024, кредит повертається в останній день строку кредитування. Разом з тим, за договором № 18090-07/2023 ТОВ «Аванс Кредит» до завершення строку його дії та настання строку для повного виконання зобов`язань передав права вимоги за ним на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» до завершення строку його дії та настання строку для повного виконання ОСОБА_1 зобов`язань звернувся з даним позовом до суду.

Так, 27 грудня 2023 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27122023, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату права грошової вимоги ТОВ «Аванс Кредит» до позичальників за кредитними договорами згідно з реєстром боржників. Передання грошових вимог оформлено Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 27.12.2023 за договором факторингу №27122023 від 27.12.2023.

Як вбачається з Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27122023 від 27.12.2023, за цим договором передано право грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кредитним договором № 18090-07/2023, сума заборгованості позичальника за яким станом на 27.12.2023 становить 20782,50 грн., у тому числі за основною сумою боргу 5100,00 грн., за відсотками 15682,50 грн.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, та висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 16.10.2018 у справі № 914/2567/17, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсним договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора, та чи існують ці права на момент переходу. У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170 (6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином (постанова Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 914/868/17). При цьому суд зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Передбачений у договорі № 18090-07/2023 від 13.07.2023 строк повернення ОСОБА_1 позики та сплати усіх платежів 06 липня 2024 року, який не наступив ані на момент передання прав вимоги за договором факторингу, ані на час звернення фактора до суду з даним позовом про стягнення заборгованості. Тобто на момент укладення договору факторингу (27.12.2023) у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу № 27122023 від 27.12.2023.

Таким чином, суду не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до ОСОБА_1 як боржника у зобов`язанні. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 753/8671/21, від 18.09.2023 у справі № 582/18/21). Відтак, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи позивач не довів факт невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором № 18090-07/2023 від 13.07.2023, укладеним з ТОВ «Аванс Кредит», та порушення у такому разі саме його прав.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Підсумовуючи викладене, суд вбачає правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на заборгованості за договорами №№ 8529267, 4297889, 78135184, 101072877, 5885091 у загальному розмірі 100701,36 грн., на користь нового кредитора - позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Понесені позивачем витрати по сплаті судового збору на підставі ст.141 ЦПК України слід присудити пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 1845,00 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.526, 530, 625, 634, 639, 1046, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 223, 258-259, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 100701 (сто тисяч сімсот одну) грн. 36 коп. кредитної заборгованості.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 1845 (одна тисяча вісімсот сорок п`ять) грн. 00 коп.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: 01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя: Т.Ю.Демчина