КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/4989/2025
Справа № 379/1325/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 лютого 2025 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Таращанського районного суду Київської області, постановлену у складі судді Зінкіна В.І. в м. Тараща 27 листопада 2024 року щодо відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про здійснення процесуального правонаступництва в частині позовних вимог і видачу нових (заміну) виконавчих листів,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, просив вирішити питання щодо здійснення процесуального правонаступництва Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області на виконавчий комітет Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області як головного розпорядника коштів міського бюджету (код Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів № 61263) в частині позовних вимог, а саме щодо стягнення з Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судових витрат у справі - судового збору в розмірі 1610,40 грн. та судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7500 грн., видати нові (замінити) виконавчі листи із зазначенням боржником виконавчого комітету Таращанської міської ради.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на наступне.

Мотивуючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, керуючись вимогами ст. 442 ЦПК України, вказав, що заміна боржника на іншу особу у виконавчих листах призведе до фактичної зміни змісту судового рішення, яке набрало законної сили, що є неприпустимим на стадії його виконання, за таких обставин, беручи до уваги, що Таращанська міська рада у виконавчому провадженні (боржник) не вибула і правонаступництво в даній справі не відбувалося, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Вказував, що при цьому суд першої інстанції послався на висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 18 січня 2023 року в справі № 373/546/21, які стосувались саме висновків при застосуванні вимог ст. 442 ЦПК України.

Таким чином, судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали від 27 листопада 2024 року неправильно застосовано норми процесуального права, тобто не застосовано при вирішенні питання ст. 55 ЦПК України.

Фактично судом першої інстанції здійснена підміна мотивування заявника із ст. 55 ЦПК України із посиланням на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року в справі № 911/3411/14, на застосування ст. 442 ЦПК України із посиланням на висновки Верховного Суду в ухвалі від 18 січня 2023 року в справі № 373/546/21.

Вказував, що заявник якраз через це і мотивував свою заяву вимогами ст. 55 ЦПК України, оскільки в даному випадку судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, а тому питання заміни сторони у виконавчому провадженні в порядку ст. 442 ЦПК України в принципі не може бути розглянуто судом за відсутності виконавчого провадження і сторін виконавчого провадження, вимоги ст. 442 ЦПК України в цьому випадку не можуть бути застосовані.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені. Від позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та відповідача Таращанської міської ради надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що згідно з рішенням Таращанського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року та додатковим рішенням Таращанського районного суду Київської області від 20 березня 2024 року у справі № 379/1325/23 постановлено, зокрема: стягнути з Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі - судовий збір в розмірі 1610,40 грн.; стягнути з Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 500 грн. На виконання рішення суду в цій частині 14 жовтня 2024 року було видано відповідні виконавчі листи із зазначенням боржником Таращанської міської ради, на виконання цих вимог вказані виконавчі листи були подані до УДКСУ у Таращанському районі. Проте, листами УДКСУ у Таращанському районі від 18 жовтня 2024 року № 01-10-10/467 та № 01-10-10/468 повідомлено, що пунктом 24 Порядку передбачено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, та оригінал виконавчого документа. Боржник, відповідно до виконавчого листа Таращанського районного суду Київської області від 14 жовтня 2024 року по справі №2-др/379/4/24, - Таращанська міська рада (), станом на 18 жовтня 2024 року в управлінні Казначейства не обслуговується та відкритих рахунків не має. Проте, згідно з офіційними даними Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів на сайті Державної казначейської служби України головним розпорядником коштів міського бюджету є Виконавчий комітет Таращанської міської ради - код за Єдиним реєстром 61263.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні заяви про здійснення процесуального правонаступництва в частині позовних вимог і видачу нових (заміну) виконавчих листів, суд першої інстанції врахував правові висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 18 січня 2023 року справа № 373/546/21 провадження № 61-30ск23, виходив із того, що Таращанська міська рада у виконавчому провадженні (боржник) не вибула і правонаступництво в даній справі не відбувалося.

Апеляційний суд погоджується з даними висновками, враховуючи таке.

Судом встановлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року у справі № 379/1325/23 за позовом ОСОБА_1 до Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 , треті особи Виконавчий комітет Таращанської міської ради, Державне агентство водних ресурсів України, про скасування рішень, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позов задоволено частково, а також, в тому числі, стягнуто з Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі - судовий збір в розмірі 1610,40 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року рішення Таращанського районного суду Київської області від 12 березня 2024 року залишено без змін.

Крім того, 20 березня 2024 року Таращанським районним судом Київської області в даній справі ухвалено додаткове рішення, яке набрало законної сили 22 квітня 2024 року, в тому числі, про стягнення з Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 500 грн.

14 жовтня 2024 року Таращанським районним судом Київської області, на виконання рішення суду від 12 березня 2024 року та додаткового рішення від 20 березня 2024 року, ОСОБА_1 було видано два виконавчі листи про стягнення з Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області на користь ОСОБА_1 судових витрат у справі - судовий збір в розмірі 1610,40 грн. та судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 500 грн.

Указані виконавчі листи 17 жовтня 2024 року були пред`явлені стягувачем до виконання до Управління державної казначейської служби України у Таращанському районі Київської області.

18 жовтня 2024 року начальником управління державної казначейської служби України у Таращанському районі Київської області зазначені виконавчі листи було повернуто без виконання у зв`язку з тим, що боржник - Таращанська міська рада (), станом на 18 жовтня 2024 року в управлінні Казначейства не обслуговується та відкритих рахунків не має.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України, якою ОСОБА_1 мотивував свою заяву, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

За змістом частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач та боржник (частина перша статті 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до частин четвертої статті 91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Згідно з частиною першою статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Згідно зі статтею 106 ЦК України злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

За загальним правилом, правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника.

Водночас процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права. Для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі (у тому числі на стадії виконання судового рішення) необхідною умовою є наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, із яким погоджується й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для заміни Таращанської міської ради як головного розпорядника коштів міського бюджету в частині вимог про стягнення судових витрат, оскільки Таращанська міська рада не припинилася як юридична особа, а виконавчий комітет Таращанської міської ради не є правонаступником прав та обов`язків відповідача та боржника за виконавчими листами у справі № 379/1325/23.

Доводи апеляційної скарги про те, що Таращанська міська рада не має відкритих рахунків в органі казначейства, не є підставою для заміни боржника у виконавчих листах.

Згідно частини другої статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 9 Порядку орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відомості про те, що ОСОБА_1 після отримання повідомлення начальником управління державної казначейської служби України у Таращанському районі Київської області про відсутність у Таращанської міської ради відкритих рахунків в органі казначейства повторно подавав виконавчі листи для примусового виконання державному виконавцю або оскаржував дії державного виконавця щодо повернення виконавчих документів без прийняття до виконання, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 727/8203/17 Верховний Суд, встановивши, що боржник (міська рада) у виконавчому документі про стягнення коштів, не має відкритих рахунків в органах казначейства, погодився із висновками судів попередніх інстанцій щодо законності постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року в справі № 589/16/19 (провадження № 61-18779св20) та враховуються апеляційним судом.

У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Деталі пояснила Велика Палата Верховного Суду у справі № 904/5726/19, зокрема, що активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia.

Враховуючи вищевикладене, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що правонаступництво Таращанської міської ради в даній справі не відбувалося, а також з огляду на те, що ОСОБА_1 просив видати йому нові (замінити) виконавчі листи із зазначенням боржником виконавчого комітету Таращанської міської ради, доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції здійснена підміна мотивування заявника із ст. 55 ЦПК України із посиланням на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року в справі № 911/3411/14, на застосування ст. 442 ЦПК України із посиланням на висновки Верховного Суду в ухвалі від 18 січня 2023 року в справі № 373/546/21, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані.

Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції не було застосовано правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14, на які він посилався у своїй заяві, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки постанова Верховного Суду в справі № 911/3411/14 не є релевантною до спірних правовідносин. Верховний Суд у цій постанові дійшов висновку, що неможливість здійснення заміни учасника справи та сторони виконавчого провадження за межами відкритої стадії господарського процесу та у наведений ним спосіб не була врахована судом апеляційної інстанції, водночас, Верховним Судом не було зроблено жодного висновку щодо випадку, коли, як у даній справі, відповідач (боржник у виконавчому провадженні) в управлінні Казначейства не обслуговується та відкритих рахунків у нього немає.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ухвалою та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.