Справа № 174/175/25
Провадження № 2-з/174/1/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Ілюшик І.А., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Олега Мануїловича про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Шевчук О.М. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. Заяву обґрунтовано тим, що в провадженні Вільногірського міського суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі 1/2 частки садиби (домоволодіння) АДРЕСА_1 , разом з усіма господарськими та допоміжними спорудами та будівлями, що входять до складу садиби (домоволодіння).

Однак 12.02.2025 року, о 12 год. 51 хв., на офіційному сайті державного підприємства «Сетам», було оприлюднено інформацію про виставлення зазначеного вище майна відповідача ОСОБА_2 1/2 частини садиби (домоволодіння) АДРЕСА_1 , разом з усіма господарськими та допоміжними спорудами та будівлями, що входять до складу садиби, розташованої на земельній ділянці кадастровий № :01:020:0010 площею 0,6210 га, на прилюдні торги (аукціон), який має відбутись 14.03.2025 року. Тобто відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), розпочато процедуру реалізації майна, що належить відповідачу, без виділу його частки в натурі. Таке становище речей вочевидь ставить під загрозу майнові права та інтереси ОСОБА_1 , яка заявила до суду позов про виділ із спірного майна своєї 1/2 частки. У разі реалізації 1/2 частки садиби, що належить відповідачу, без виділу цієї частки в натурі, ставить під сумнів можливості ОСОБА_1 отримати свою частку в натурі, оскільки інша 1/2 частка може бути передана у власність третім особам, яких так само потрібно буде залучати до судового розгляду справи, що значно ускладнить та затягне у часі розгляд справи по суті та унеможливить винесення законного, всебічного та справедливого рішення, яке в повній мірі зможе захистити права та законні інтереси позивача, якій так само належить 1/2 частка спірної садиби.

Дослідивши матеріали заяви, матеріали справи в межах розгляду даної заяви, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У статях 149, 150 ЦПК України зазначені положення щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову і способи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 149 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

На відміну від інших видів забезпечення позову, передбачених ст. 149 ЦПК України, такий вид забезпечення позову як зупинення продажу арештованого майна, застосовується, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, тобто при одночасному поданні позову та заяви про забезпечення позову.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного суду у справі №381/4019/18, викладеним в постанові від 12.02.2020 року, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

З додатків до заяви про забезпечення позову та виходячи з її змісту вбачається, що на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, проводиться примусова реалізація нерухомого майна.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 з якою вона звернулась до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області вона ставить питання про виділ в натурі 1/2 частки садиби (домоволодіння) АДРЕСА_1 , але з вимогами про визнання права власності на спірне нерухоме майно та про зняття з нього арешту вона не звертається.

Отже, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука О.М. про забезпечення позову, виходячи з того, що такий вид забезпечення позову як зупинення продажу арештованого майна, застосовується, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, проте такий позов не було подано. Крім того, суд вважав, що подання заяви про забезпечення позову спрямовано не на захист прав та законних інтересів ОСОБА_1 , а на невиконання судового рішення, що набрало законної сили для унеможливлення продажу нерухомого майна боржника ОСОБА_2 , що призведе до порушення прав та інтересів стягувачів у виконавчому провадженні.

За таких обставин, зважаючи на викладене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Олега Мануїловича про забезпечення позову.

Копію ухвали надіслати заявнику.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.А.Ілюшик