Справа № 214/1014/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

17 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., дослідивши матеріали позовної заяви представника ОСОБА_1 адвоката Штеця Івана Івановича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Штець І.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 04.02.2025, в якій просить суд: стягнути з державного бюджету України на користь ОСОБА_1 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу матеріали позову передано у провадження судді Євтушенку О.І. 04.02.2025.

За даними з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманими в порядку ч.8 ст.187 ЦПК України, ОСОБА_1 з 11.06.2019 мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , знятий з обліку 14.08.2023 та наразі зареєстрованим не значиться (відповідь №1122235 від 17.02.2025).

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осію, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (відповідь №1122270 від 17.02.2025) за зареєстрована юридична особа ВІЙСЬКОВА ЧАСТИНА НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Однак, ознайомившись з позовною заявою та долученими матеріалами, суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, виходячи з такого:

-дослідженням матеріалів позову встановлено, що предметом спору є відшкодування шкоди, спричиненої органами державної влади, їх посадовими і службовими особами внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що визначає можливість визначення альтернативної підсудності за ч.4 ст.28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання позивача. При цьому, за даними з Єдиного державного демографічного реєстру встановлено, що ОСОБА_1 14.08.2023 знятий з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 . До позову адвокатом Штецем І.І. долучено сканкопію копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 із відмітками про реєстрацію місця проживання, однак не надано актуальних даних про його дійсне зареєстроване місце проживання/перебування (витяг з реєстру територіальної громади, акт чи довідку, засвідчені уповноваженими представниками житлово-комунального підприємства, управляючої компанії, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, відповідальними посадовими особами органу місцевого самоврядування тощо із засвідченням печаткою тощо), що має істотне значення для перевірки підсудності пред`явленого ним позову саме Саксаганському районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області;

-позивачем в якості відповідача у справі зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не є юридичною особою, не зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а відтак не наділений цивільною процесуальною дієздатністюта в силу ст.48 ч.2 ЦПК України не може бути стороною у справі. При цьому, вказані позивачем та адреса (Закарпатська обл., м. Мукачеве, вул. Недецеї, буд.45) належать юридичній особі ВІЙСЬКОВІЙ ЧАСТИНІ НОМЕР_1 , що визначає наявні істотних неузгоджень у даних відповідача, які слід усунути.

Додатково суд звертає увагу позивача та його представника на доцільність уточнення кола учасників справи з урахуванням характеру спірних правовідносин, змісту вимог, положень ст.1176 ЦК України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, зважаючи на те, що відшкодування шкоди, заподіяної працівниками державного органу, при наявності законних підстав, відшкодовується за рахунок держави шляхом стягнення у безспірному порядку за рахунок відповідних асигнувань Державного бюджету України.

У постанові від 29.08.2024 у справі №127/11246/21 Верховний Суд зазначив, що відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами (п.47). Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28.10.2020 у справі №761/23904/19, від 20.01.2021 у справі №203/2/19 (п.50). Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть (п.51).

Так, ч.2 ст.48 ЦПК України чітко визначено, що позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом; якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд необхідно залучати як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. На цьому також акцентує увагу Верховний Суд у постанові від 05.02.2020 у справі №640/16169/17.

Згідно з п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Разом з тим, у порушення вказаної норми позивачем не коректно викладено зміст позовних вимог у розрізі із обраним способом захисту, що слід уточнити.

-в обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилається на його звернення щодо незаконного затримання та утримання ОСОБА_1 , зареєстровані в ЖЕО за №№8790, 8791 від 29.11.2024 №8774 від 28.11.2024, та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000175 від 25.11.2024 за ч.2 ст.332 КК України, однак не надає доказів щодо результатів розгляду заяв (звернень), ходу кримінального провадження, кінцевого рішення (у разі наявності), а у випадку неможливості самостійного надання не ставить питання про їх витребування у порядку, встановленому законом (ст.84 ЦПК України).

-позовна заява міститься посилання на звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір», які є помилковими, оскільки вказана норма визначає, що судовий збір не справляється на подання «клопотання про визнання і виконання рішення іноземного суду відповідно до міжнародного договору України, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України та яким не передбачено плату під час звернення до суду, подання апеляційної та касаційної скарг у таких справах», а відтак не має жодного відношення до даної справи. Підстави звільнення позивача від сплати судового збору регламентовано ст.5 Закону України «Про судовий збір». Відтак, позивачеві слід навести вірне посилання на підстави звільнення його від сплати судового збору з урахуванням предмету спору, а у разі відсутності таких підстав надати докази сплати судового збору у розмірі 1% від ціни позову, але не менше 1211 грн. 20 коп.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, то згідно з ч.1 ст.185 ЦПК України її необхідно залишити без руху та надати позивачеві/його представникові 10-денний строк для усунення виявлених недоліків, перебіг якого обчислювати з дня отримання копії даної ухвали.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач/його представник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконають вимоги, визначені ст.ст.175, 177 ЦПК України, позовна заява вважатиметься поданою в день її первісного подання до суду.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Штеця Івана Івановича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про відшкодування моральної шкоди залишити без руху та надати позивачеві/його представникові 10-денний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, та приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, який обчислювати з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали направити позивачеві та його представникові за адресою, вказаною в позовній заяві, а також через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» для виконання у встановлений судом строк. У разі невиконання ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернена позивачеві разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя О.І. Євтушенко