ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/521/25 Справа № 214/1789/24 Суддя у 1-й інстанції - Чернова Н.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Агєєва О.В. Корчистої О.І.

секретар судового засідання Черняєва С.П.

сторони справи:

заявник- ОСОБА_1

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Керницька Оксана Вікторівна на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року, ухвалену суддею Черновою Н.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

В провадженні Саксаганського районного суду перебуває цивільна справа №214/1789/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою суду від 19.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання.

05.06.2024 року представник позивача адвокат Керницька О.В. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» направила заяву про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на грошові кошти в межах суми 2 849 258, 62 грн., що є еквівалентом 74 064 доларів США 43 центів, які належать ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухали суду про забезпечення позову, а також на рахунки, які будуть відкриті боржником у майбутньому до набрання законної сили рішенням суду; накласти арешт на грошові кошти в межах суми 2 675 497, 33 грн., що є еквівалентом 69 547 доларів США 63 центів, які належать Сивопляс ОСОБА_4 , що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухали суду про забезпечення позову, а також на рахунки, які будуть відкриті боржником у майбутньому до набрання законної сили рішенням суду.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що предметом позову у справі є стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики №11 від 07.06.2023 року у загальній сумі 69 547 доларів США 63 центів; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошових коштів за договором позики №1 від 18.05.2023 року у загальній сумі 4 516 доларів США 80 центів. Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 виступає перед позивачем ОСОБА_1 , як солідарний боржник (у тому ж обсязі, що і ОСОБА_2 ) на підставі договору позики №11 від 07.06.2023 року у загальній сумі 69 547 доларів США 63 центів, що еквівалентно сумі 2 765 497 грн. 33 коп. Однак, у випадку задоволення судом позовних вимог ОСОБА_1 , невжиття заходів забезпечення позову утруднить виконання рішення або зробить неможливим його виконання. У зв`язку з вищевикладеним, вважає за необхідне забезпечити позов у даній справі шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідачів в межах суми, яка підлягає стягненню з кожного боржника у випадку задоволення позову.

Ухвалою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Керницької Оксани Вікторівни, про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 2 849 258, 62 грн., що є еквівалентом 74 064 доларів США 43 центів, які належать ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухали суду про забезпечення позову, а також на рахунки, які будуть відкриті боржником у майбутньому до набрання законної сили рішенням суду; шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 2 675 497, 33 грн., що є еквівалентом 69 547 доларів США 63 центів, які належать ОСОБА_3 , що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухали суду про забезпечення позову, а також на рахунки, які будуть відкриті боржником у майбутньому до набрання законної сили рішенням суду.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_1 адвокат Керницька О.В., посилаючись на незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, просить її скасувати, прийняти нове рішення. яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в обраний позивачем спосіб захисту, шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 2 849 258 гривень 62 копійок, що є еквівалентом 74 064 доларів США 43 центів, які належать ОСОБА_2 , що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, а також на рахунки, які будуть відкриті боржником у майбутньому до набрання законної сили рішенням суду та на грошові кошти в межах суми 2 675 497 гривень 33 копійок, що є еквівалентом сумі 69 547 доларів США 63 центів, які належать ОСОБА_3 , що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, а також на рахунки, які будуть відкриті боржником у майбутньому до набрання законної сили рішенням суду.

Представник заявника вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, адже їх невжиття може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Звертає увагу на те, що у заяві про забезпечення позову позивач наголошував, що відомості про рахунки боржника становлять банківську таємницю, тому позивачем заявлено вимогу щодо накладення арешту на грошові кошти боржника виключно в межах суми заявленої до стягнення, що не буде порушувати та необґрунтовано звужувати права та законні інтереси Відповідача.

Наголошує на тому, що відповідачі діють недобросовісно, отримавши гроші у позику, ухиляються від виконання своїх зобов`язань за договорами позики, що у своїй сукупності беззаперечно доводить той факт, що відповідачі можуть вчинити дії задля унеможливлення виконання рішення і у цій справі, можуть здійснити відчуження свого нерухомого та рухомого майна, перереєструвати його на споріднених осіб, в результаті чого стане неможливим виконання рішення суду у цій справі про стягнення заборгованості.

Вказує, що ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відсутність відомостей про рахунки та вклади відповідача не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами, а відтак прийняв незаконне та необґрунтоване рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, думку представника заявника ОСОБА_1 адвоката Керницьку О.В., яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким у повному обсязі задовольнити вимоги позивача про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належні відповідачам грошові кошти в межах ціни позову, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог скарги та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що предметом спору, що виник між позивачем та відповідачами, є стягнення боргу за договором позики в загальному розмірі 69 547 доларів США 63 центів США.

Суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволені заяви про забезпечення позову в обраний останнім спосіб захисту, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано суду належних та допустимих доказів того, що у власності відповідачів є грошові кошти, їх розмір, які перебувають на рахунках в банківських установах, номера рахунків, на які він просить накласти арешт. Відсутність відомостей про рахунки відповідачів не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Предметом позову у даній справі є позовні вимоги майнового характеру стягнення заборгованості за договорами позики. Задоволення позову може мати наслідком стягнення з відповідачів грошових коштів.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмета спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження №14-88цс20) зазначено, що: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед не може бути визначено результат розгляду справи по суті спору.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08 травня 2020 року у справі №755/15345/17-ц та від 21 квітня 2022 року у справі №592/7729/18.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У пунктах 23 та 24 постанови Верховного Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 березня 2023 року у cправі №905/448/22 зроблено такі висновки:

«23. Верховний Суд звертає увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

24. Водночас Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що накладення арешту на майно має стосуватися саме майна, яке належить до предмета спору, з таких підстав.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами Відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника».

З огляду на наведені висновки, враховуючи обставини справи, що переглядається, суд першої інстанції дійшов невірного висновку про відсутність підстав для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб, адже їх невжиття може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що при застосуванні такого виду забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачам, суд при вирішенні цього питання не вправі покладати на заявника додатковий обов`язок щодо надання відомостей про належні відповідачу рахунки, банківські установи в яких їх відкрито та про наявність на таких грошових коштів (їх валюти), адже ці питання з`ясовуються державним (приватним) виконавцем під час виконання ухвали суду щодо забезпечення позову.

Пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (абзац другий частини другої статті 376 ЦПК України).

За встановлених обставин, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити частково, відмовивши в частині вимог що стосуються накладення арешту на рахунки відповідачів, які будуть відкриті боржниками у майбутньому, до набрання законної сили рішення суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги, питання щодо розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції, буде вирішено судом, який розглядає справу по суті, за результатами її розгляду, а не апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Керницька Оксана Вікторівна задовольнити частково.

Ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 липня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Накласти арешт на грошові кошти в межах суми 2 849 258 гривень 62 копійок, що є еквівалентом 74 064 доларів США 43 центів США, які належать ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову та на грошові кошти в межах суми 2 675 497 гривень 33 копійок, що є еквівалентом сумі 69 547 доларів США 63 центів США, які належать ОСОБА_3 (код РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ), що знаходяться на рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

В решті вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 21 лютого 2025 року.

Головуючий:

Судді: