С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2-др/760/38/25
У Х В А Л А

І. Вступна частина

24 січня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду питання про постановлення ухвали про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сальваровська Ніна Ігорівна та приватний виконавець Павлюк Назар Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

ІІ. Описова частина

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2024 року було залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

19 листопада 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про компенсацію витрат на правничу допомогу.

Обгрунтовуючи свою заяву Відповідач зазначив, що у зв`язку з перебуванням у провадженні суду справи за позовом до нього про визнання виконавчого напис таким, що не підлягає виконанню, ним було отримано послуги професійного адвоката на загальну суму в розмірі 20000 гривень, у зв`язку з чим на підставі ч. 5 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України просить стягнути вказану суму з Позивача.

Наполягав на тому, що дії Позивача у даній справі є необгрунтованими, а тому він має компенсувати Відповідачу витрати на правничу допомогу.

Доказами такої необгрунтованості, на думку Відповідача, є сам факт повторної неявки у судове засідання. Крім того, матеріали справи також підтверджують, що Позивачем було подано завідомо безпідставний позов, і його подання пов`язане лише з небажанням погасити свою заборгованість, яка фактично ним була визнана.

У судове засідання сторони не з`явилися, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.

ІІІ. Мотивувальна частина

Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року позовна заява ОСОБА_3 до Міжрегіональної Дирекції ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування була залишена без розгляду у зв`язку з поданням Позивачем відповідної заяви.

Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Таким чином, закон пов`язує право Відповідача на відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу лише у випадку «необгрунтованих дій Позивача» (постанова Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №640/1029/18).

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20, зазначив, що:

- обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пунктом 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності;

- право позивача як особи, що подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з цим наявні підстави для вирішення питання щодо покладення відповідних судових витрат на позивача;

- неявка повноважного представника позивача, належно повідомленого про час і місце розгляду справи, у судове засідання у разі неподання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності та неповідомлення причин такої неявки можуть кваліфікуватися як необґрунтовані дії у розумінні частини п`ятої статті 130 ГПК України. При цьому саме на позивача покладається обов`язок доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій.

Суд погоджується з Відповідачем, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню наведений правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 грудня 2022 року у справі № 910/12184/20 щодо покладення на позивача обов`язку доведення неможливості вчинення ним відповідних процесуальних дій, оскільки ЦПК України містить тотожні норми права в цій частині.

Так, Позивач, звернувшись до суду з позовом, створив Відповідачу умови, які викликали необхідність укладення ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, пояснень, заперечень; подальше залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою Позивача після перебування справи в провадженні суду протягом трьох років свідчить, що Позивач вийшов за межі дійсного змісту свого права та вчинив необґрунтовані дії, чим порушив охоронюваний законодавством баланс між сторонами спору, який має на меті забезпечення збереження майнових прав та інтересів сторони, яка потерпає від фінансових збитків.

Верховний Суд у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17 (провадження № 61-6076св21) зазначив, що на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю потрібно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

У постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61- 17220св18) Верховний Суд зазначив, що залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами. Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який змушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Таким чином, обгрунтованим є посилання Відповідача на необхідність забезпечення його права на стягнення судових витрат з позивача згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Встановлено, що між ОСОБА_2 (Замовник) та Адвокатом Вербицьким Я.В. (Виконавець) укладено Договір про надання правничої допомоги №15/02-21 від 15.02.2021, за умовами якого для надання юридичних послуг та правничої допомоги Замовнику, з метою виконання предмету та цілей даного договору Виконавець залучає адвоката Вербицького Володимира Володимировича та адвоката Черняка Сергія Володимировича.

03 липня 2021 року між адвокатом Вербицьким Я.В. з однієї сторони та адвокатами Черняком С.В. та Вербицьким В.В. укладено окремий Договір про залучення адвокатів для виконання Договору про надання правничої допомоги №15/02-21, укладеного з ОСОБА_2

15 грудня 2021 року між адвокатом Вербицьким Я.В. та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №3, згідно з якою сторони дійшли згоди визначити розмір винагороди у фіксованому розмірі 20000 гривень.

Крім того, адвокатом Вербицьким Я.В. складений Акт виконаних робіт №INV-000171 від 18.11.2024, в якому наведений перелік наданих послуг за договором з посиланням на дати їх виконання та вартість.

У пунктах 29, 30 постанови Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що Відповідачем доведений належними та допустимими доказами розмір понесених ним судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи в сумі 20000 гривень. Такий розмір витрат є логічним, співмірним і справедливим з огляду на складність та тривалість справи, кількість та якість виготовлених адвокатами залученими до надання правничої допомоги процесуальних документів.

Відтак, зазначена сума компенсації за понесені Відповідачем витрати на правничу допомогу, підлягає стягненню з ОСОБА_1 в повному обсязі.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 137, 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, суд ухвалив:

1.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 гривень.

2.Ухвала набирає чинності з дня її проголошення (складання).

3.Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення (складання).

4.Ухвала (виконавчий документ) видана 24.01.2025.

5.Строк пред`явлення до виконання - 3 роки.

6.Стягувач: ОСОБА_2 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ;

Боржник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: