Справа №: 146/224/25
Провадження № 2/148/376/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року суддя Тульчинського районного суду Вінницької області Дамчук О.О., в м. Тульчин розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області про визнання бездіяльності та вчинити дію.

В С Т А Н О В И В:

21.02.2025 в порядку ст. 31 ЦПК України з Томашпільського районного суду Вінницької області в провадження Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області про визнання бездіяльності та вчинити дію.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що на виконанні Томашпільського відділу ВДВС перебуває виконавчий лист, виданий Томашпільським районним судом Вінницької області та який надійшов на виконання 20.07.2021 року.

На підставі виконавчого листа Томашпільського районного суду відкрито ВП № 66141779 від 20.07.2021 року, накладення арешту на банківський рахунок позивача відкритий в «Укрсімбанку» та списано грошові кошти позивача у розмірі 2770,09 грн.

Про дане виконавче провадження, ОСОБА_1 дізналася 10.10.2024 та в цей же день ознайомилася з останнім.

Просить: скасувати постанову від 09.10.2021 року Томашпільського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Хмельницький про відкриття виконавчого провадження № 66141779.

Стягнути з ДСА України грошові кошти у розмірі 2270,00 грн. як безпідставно стягнені за виконавчим листом виданим Томашпільським районним судом від 22.06.2021 року у справі 1465/561/21

Стягнути з Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Хмельницький грошові кошти в розмірі 229,00 грн. як розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у ВП 66141779.

Крім цього з Єдиний державний реєстр судових рішень, судом встановлено, що на підставі ухвали Вінницького апеляційного суду від 22.06.2021 року у справі 146/561/21застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2270,00 грн, та стягнути з неї вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Враховуючи, що позивач є боржником у виконавчому провадженні, суд приходить висновку про те, що він не може пред`являти позов про скасування постанови ДВС про відкриття виконавчого провадження, яким накладено арешт на рахунок позивача,, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки арешт накладено на рахунки ОСОБА_1 , яка є боржником у виконавчому провадженні, з метою забезпечення виконання рішення суду, а тому вона не може виступати позивачем у даній справі і така справа не підлягає розгляду в позовному провадженні.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19). та в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 24 травня 2021 року в справі № 712/12136/18, провадження № 61-4726сво19.

Керуючись ст.ст. 255,353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області про визнання бездіяльності та вчинити дію, закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що закриття провадження у справі позбавляє його права на повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Дамчук