справа № 361/6226/17
провадження № 4-с/361/17/24
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2025 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лобко Оксани Володимирівни, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, у якій, враховуючи уточнення вимог, просила визнати дії державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі Відділ ДВС) Лобко О.В. щодо винесення повідомлення від 28 листопада 2023 року про повернення виконавчого листа № 361/6226/17, виданого 19 лютого 2021 року Броварським міськрайонним судом Київської області, неправомірними (т. 1, а с 1-5, т. 2 а. с.42-32).

В обґрунтування скарги зазначала, що 23 листопада 2023 року вонанаправила до Відділу ДВС на примусове виконання виконавчий лист № 361/6226/17, виданий 19 лютого 2021 року Броварським міськрайонним судом Київської області, у частині виконання графіку побачень малолітніх дітей із матір`ю. Того ж дня, 23 листопада 2023 року, її заяву було зареєстровано у Відділі ДВС. Однак, всупереч вимогам ст. 4 Закону України Про виконавче провадження, 28 листопада 2023 року, тобто через п`ять днів після його пред`явлення, виконавчий лист був їй повернутий та державним виконавцем Відділу ДВС Лобко О.В. винесено повідомлення про повернення цього виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Підставами для повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець Лобко О.В. зазначила, що резолютивна частина рішення суду, яка зазначена у виконавчому листі, не передбачає заходів примусового виконання рішення (майнового чи немайнового характеру) (не містить зобов`язання вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення), визначених Законом, що, у свою чергу, свідчить про невідповідність останнього вимогам ст. 4 Закону України Про виконавче провадження. Заявник вважає такі дії державного виконавця неправомірними, які суперечать вимогам законодавства, оскільки порядок виконання вищевказаного виконавчого документа передбачений ст. 641 Закону України Про виконавче провадження.

Заявник ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у суді скаргу підтримали, просили суд її задовольнити. У подальшому заявник ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій вказувала, що на виконання ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2024 року (провадження № 4-с/361/23/24) у справі № 361/6226/17, державним виконавцем Відділу ДВСЦахло О.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 73990545 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 361/6226/17 (провадження № 2/361/109/19) від 19 лютого 2021 року, виданого судом у частині виконання графіку побачень ОСОБА_1 зі своїми малолітніми дітьми, просила задовольнити подану нею скаргу в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу ДВС Лобко О.В. у винесені повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 28 листопада 2023 року.

Заінтересована особа: державний виконавець Відділу ДВС Лобко О.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив на скаргу, у якому заперечувала проти задоволення вимог скарги, посилаючись на те, що вона діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, просила суд у задоволенні скарги відмовити.

02 жовтня 2024 року заступник начальника Відділу ДВС Авєріна М.В. подала до суду клопотання, у якому просила суд залишити дану скаргу без розгляду, посилаючись на те, що вимоги у цій скарзі є ідентичними тим, що уже двічі задоволені судом в інших справах та стосуються прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 361/6226/17 на підставі якого Відділом ДВС уже відкрито виконавче провадження. Також подала до суду заяву, у якій просила суд здійснювати розгляд справи за відсутності державного виконавця.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на скаргу, у якому заперечував проти задоволення її вимог, посилаючись на те, що державний виконавець Лобко О.В. діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, просив у задоволенні скарги відмовити.

З`ясувавши позицію учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 19 лютого 2021 року Броварським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_1 видано виконавчий лист № 361/6226/17 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Броварської районної державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування, про визнання незаконним та скасування розпорядження, визначення місця проживання дочки із матір`ю, встановлення порядку участі батька у вихованні дочки та сина, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Броварської районної державної адміністрації Київської області, як органу опіки та піклування, про скасування розпорядження та визначення місця проживання малолітніх сина й дочки із батьком, відповідно до якого із урахуванням інтересів малолітніх дітей, забезпечення їх спілкування між собою, а також забезпечення участі кожного із батьків у їхньому вихованні, відповідно до положень ч. 2 ст. 159 СК України, визначити наступний графік побачень: перший, третій тиждень кожного місяця із 10.00 год. суботи до 18.00 год. неділі малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; другий, четвертий тиждень кожного місяця із 10.00 год. суботи до 18.00 год. неділі малолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

23 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Відділу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження, у якій просила прийняти на виконання виданий судом виконавчий лист № 361/6226/17 та відкрити виконавче провадження з його виконання.

28 листопада 2023 року державним виконавцем Відділу ДВС Лобко О.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання. Підставами для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання державний виконавець Лобко О.В. зазначила, що резолютивна частина рішення, яка зазначена у виконавчому документі виконавчому листі Броварського міськрайонного суду Київської області № 361/6226/17 від 19 лютого 2021 року, не передбачає заходів примусового виконання рішення (майнового чи немайнового характеру) (не містить зобов`язання вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення), визначених Законом, що в свою чергу, свідчить про невідповідність останнього вимогам ст. 4 Закону України Про виконавче провадження.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Порядок виконання рішень суду встановлений Законом України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються, зокрема, резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У ст. 10 Закону № 1404-VIII встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до положень ч. ч. 1-4, 6 ст. 641 Закону № 1404-VIII виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному ч. 1 ст. 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом. Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею.

У ч. 7 ст. 641 Закону № 1404-VIII встановлено, що рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону, яка передбачає порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення

Враховуючи наведене вище, слід дійти висновку, що порядок виконання рішення про встановлення побачень з дитиною регламентовано відповідними нормами Закону № 1404-VIII, у якому також визначено заходи, які можуть бути застосовано до боржника у разі невиконання судового рішення.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження вбачається, що пред`являючи виконавчий лист № 361/6226/17 до виконання, вона посилалася на необхідність здійснення виконавчого провадження у порядку визначеному ст. 641 Закону № 1404-VIII.

Разом з тим, повертаючи цей виконавчий лист, державний виконавець Відділу ДВС Лобко О.В. у повідомленні про його повернення не виклала мотиви такого повернення щодо неможливості застосування положень ст. 641 Закону № 1404-VIII при виконанні вищевказаного виконавчого документу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що державний виконавець Відділу ДВС Лобко О.В., всупереч вимог ст. 641 Закону № 1404-VIII, при поверненні виконавчого листа № 361/6226/17 повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 листопада 2023 року, не в повній мірі врахувала положень Закону № 1404-VIII, посилаючись на те, що виконавчий документ не передбачає заходів примусового виконання рішення (майнового чи немайнового характеру) (не містить зобов`язання вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення).

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними.

Щодо доводів представника Відділу ДВС Авєріної М.В. про залишення даної скарги без розгляду, оскільки вимоги у цій скарзі є ідентичні тим, що вже двічі задоволені судом в інших справах та стосуються прийняття до примусового виконання виконавчого листа № 361/6226/17 на підставі якого Відділом ДВС уже відкрито виконавче провадження, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У даному випадку заявник ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії державного виконавця Відділу ДВС Лобко О.В. у винесені повідомлення про повернення виконавчого листа № 361/6226/17, виданого 19 лютого 2021 року Броварським міськрайонним судом Київської області, на її звернення із заявою від 23 листопада 2023 року,як сторона виконавчого провадження, яка наділена правом оскаржити до суду рішення, дію або бездіяльністю виконавця, який здійснює виконання судового рішення у виконавчому провадженні, тобто звернутися до суду за захистом порушеного права.

Із ухвал від 04 червня та 10 червня 2024 року, на які посилається представник Відділу ДВС Авєріна М.В., вбачається, що заявником ОСОБА_1 у цих справах оскаржувалися дії державного виконавця Цахло Оксани Анатоліївни щодо винесення повідомлення від 29 січня 2024 року про повернення виконавчого листа № 361/6226/17 (провадження № 4-с/361/23/24) та дій іншого державного виконавця Сірош Альони Василівни щодо винесення теж повідомлення від 18 березня 2024 року про повернення виконавчого листа № 361/6226/17 (провадження № 4-с/361/25/24).

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що вимоги у цій скарзі не є ідентичні тим, що розглядалися у вказаних вище двох справах, тому доводи представника Відділу ДВС Авєріної М.В. про залишення скарги без розгляду є безпідставними та не відповідають дійсним обставинам.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 259, 260, 263 265, 447 451 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лобко Оксани Володимирівни у винесені повідомлення про повернення виконавчого листа № 361/6226/17, виданого 19 лютого 2021 року Броварським міськрайонним судом Київської області, неправомірними.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.