КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2025 року м. Київ

Унікальний номер справи № 760/6747/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3620/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Зуєвич Л.Л., у справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 01.06.2021 року у розмірі 11 544,14 грн. станом на 15.01.2024 року, у тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11 544,14 грн., та судові витрати у розмірі 3 028,00 грн. (а.с. 1-4).

Свої вимоги мотивував тим,що 01.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 01.06.2021 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що відображено у розрахунку заборгованості.

Вказував, що станом на 08.01.2022 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення п.п. 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Банк 08.01.2022 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості та продовжила ухилятись від виконання своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 15.01.2024 року заборгованість становить 11 544,14 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11 544,14 грн., заборгованість за пенею 0 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 (а.с. 1-4).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовлено (а.с. 60-70).

Не погодившись з рішенням районного суду, 22 жовтня 2024 року представник АТ «УніверсалБанк» - Македон О.А. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 103-107).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, без урахування особливостей укладеного за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем договору, що призвело до порушення прав, свобод та законних інтересів банку.

Вказував, що судом не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами, Правилами обслуговування рахунків фізичних осіб з тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту. Вважав, що суд дійшов передчасних висновків відносно того, що клієнт не був ознайомлений із зазначеними Умовами, Правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту.

Апелянт звертав увагу на те, що Умови і правила, крім тих, що надавались та були отримані відповідачем у мобільному додатку, перебувають в загальному диспуті, розміщені на офіційному сайті фінансової установи, та в розмінні ст.. 641, 644 України, є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору із визначенням порядку та умов кредитування, прав і обов`язків сторін, всю іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови в правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, можна дійти висновку, що відповідач був ознайомлений саме з Умовами і правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно ст..ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Відтак, невиконання боржником умов договору, на які він погодився та ознайомився в Анкеті-заяві (стосовно того, що договір про надання банківських послуг складається не лише з Анкети-заяви, а також з Умов в правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорту споживчого кредиту) та непогашення у повному обсязі заборгованості перед банком матиме наслідком порушення фундаментального положення про обов`язковість договору.

Відповідно до п. 2 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг від 01.06.2021 року, визначено, що ця Анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «УніверсалБанк» при надання банківських послуг щодо карткових продуктів, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Клієнт, підписанням договору підтверджує, що він ознайомлений з актуально. Редакцією умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «УніверсалБанк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів споживчого кредиту, що розміщенні за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розмішені за посиланням www.monobank.ua/rates та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Крім того, клієнт підтвердив, що Анкета-заява є заявою на відкриття рахунку. У Анкеті-заяві зазначено, що клієнт просить відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити ліміт га суму, вказану у мобільному додатку.

Також, звертав увагу, що п. 4 Розділу І Умов і Правил, клієнт на постійній основі, але не рідше ніж один раз на 30 календарних днів, зобов`язаний ознайомлюватися із чинною реакцією Умов і Правил, що розташовані за посиланням https://www.monobank.ua/terms та/або https://www.monobank.com.ua/terms та/або в мобільному додатку з метою виконання умов договору з урахуванням можливих змін до нього. Відповідно до Розділу І Умов і Правил, згоду клієнта зі змінами та доповненнями Умов і правил може бути підтверджено зокрема та не виключно шляхом: проведенням клієнтом банківських операцій, отриманням банківських послуг, яке супроводжується оформленням касових документів; введенням ПІН-коду, паролів, доступу до додатку, використання біометричних даних клієнта (відбитки пальців, в тому числі за допомогою технології ТouchID, або розпізнавання обличчя, в тому числі за допомогою FaceID). Таким чином, враховуючи те, що клієнтом було неодноразово проведено банківські операції із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та інш.), відповідач надавав свою згоду із змінами, доповненнями до договору про надання банківських послуг від 01.06.2021 року.

Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором боржником не надано. Будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідач не надав до суду конррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити (а.с. 103-107).

Відзив від відповідача на апеляційну скаргу до суду не надходив.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга АТ «Універсал Банк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належних, допустимих та достатніх доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, щодо отримання відповідачем кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру, матеріали справи не містять, а відтак позов є недоведеним та необґрунтованим..

Колегія суддів погодилась з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки «Monobank». Після перевірки кредитної історії на платіжних картках монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт.

Відповідно до матеріалів справи, 01.06.2021 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, у якій зазначено: «Прошу відкрити поточний рахунок в АТ «УніверсалБанк» у гривні на моє ім`я № НОМЕР_2 та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку» (а.с. 7).

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговуванням в АТ «УніверсалБанк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розмішені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг.

Підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем відповідним йому відритим ключем НОМЕР_3, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису Ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку та/або клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП, покладаються на клієнта (п. 4).

Погодився з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в Мобільному додатку договір набуває чинність (п. 5).

До Анкети-заяви банком було долучено роздруківку Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank, які набули чинності з 27.11.2021, яка підпису відповідача не містить (а.с. 8-20); роздруківку тарифів Чорної картки «Monobank», яка підпису відповідача не містить (а.с. 21-22); роздруківку паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 23-25); завірену позивачем копію паспорта відповідача (а.с. 26-28); звірену позивачем копію ідентифікаційного коду відповідача (а.с. 28); копію банківської ліцензії № 92 від 10.10.2011 (а.с. 30); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо АТ «Універсал Банк» (а.с. 31) та витяг зі статуту ПАТ «Універсал Банк» (а.с. 32-33).

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 15.01.2024 року заборгованість відповідача за наданим кредитом (тілом кредиту) становить 11 544,14 грн. (а.с. 6).

Надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2021 року ОСОБА_1 власноруч підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» (а.с. 7).

Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговуванням в АТ «УніверсалБанк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розмішені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафу та пені.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

При цьому, роздруківку Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank, які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01.06.2021 року шляхом підписання анкети-заяви.

Так, підписанням анкети-заяви ОСОБА_1 засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем відповідним йому відритим ключем НОМЕР_3, що буде використовуватися для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису Ризики з відшкодування збитків

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів, що ОСОБА_1 підписав Умови і правила надання банківських послуг шляхом накладення електронного підпису.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 01.06.2021 року станом на 15.01.2024 року за тілом кредиту у розмірі 11 544,14 грн.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Разом з тим, доказів того, чи було задоволено Анкету-заяву ОСОБА_1 та відкрито поточний рахунок, чи було видано йому за цим договором платіжний інструмент (банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання такої картки, та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку суму - матеріали справи не містять.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважив, що ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 28 березня 2024 року відкрито провадження у цій справі з пропозицією Банку надати виписку з особового карткового рахунку відповідача та повідомити про виконання окремих ухвал в інших справах з подібними правовідносинами (а.с. 44-46).

20 червня 2024 року вказана ухвала суду першої інстанції доставлена АТ «Універсал Банк» та представнику позивача - Мєшнік К.І., кожному окремо, до Електронного кабінету в ЄСІТС із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень (а.с. 47-48, 53).

АТ «Універсал Банк» є позивачем у справі, а відтак мав своєчасно цікавитись рухом справи в суді першої інстанції, та у період з 20 червня 2024 року до 16 вересня 2024 року мав достатньо часу для реалізації прав щодо доведення обґрунтованості заявлених позовних вимог доказами по справі, зокрема, первинними банківськими документами.

Проте позивачем не надано доказів того, що відповідач користувався наданими банком коштами та має заборгованість саме у визначеному позивачем розмірі.

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості у розмірі 11 544,14 грн.позивачем до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 13.08.2021 року по 15.01.2024 року (а.с. 6).

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даній справі, на підтвердження своїх позовних вимог щодо наявності у відповідача заборгованості у розмірі 11 544,14 грн., позивач мав можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та докази відкриття кредитного ліміту та його розміру, на підставі яких як суд першої, так і суд апеляційної інстанції мав би можливість перевірити розмір кредитної заборгованості.

Проте, під час розгляду справи у суді першої інстанції, позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком суд апеляційної інстанції враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною в цивільних відносинах з такою установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Аналогічна позиція викладена і Верховим Судом у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 199/7014/20.

Таким чином, суд був позбавлений можливості належним чином перевірити видачу банком відповідачу кредитних коштів, користування відповідачем кредитними коштами та внесення відповідачем грошових коштів на погашення кредитної заборгованості, а тому позовні вимоги позивачем не доведено належними та допустимими доказами.

Доводи апелянта про те, що відповідач не подавав, до суду доказів на спростування розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, колегія суддів відхиляє, оскільки доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки зібраних у справі доказів, зокрема доказів, поданих позивачем на підтвердження його доводів про наявність укладеного з відповідачем кредитного договору.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуАкціонерного товариства «Універсал Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова