КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3899/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/10228/24

18 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року, постановлену під головуванням судді Ткач М.М., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком та зобов`язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій,-

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з батьком та зобов`язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій.

Просив суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Призначити аліменти у розмірі 5 000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду, на утримання сина ОСОБА_3 з матері ОСОБА_2 на користь батька ОСОБА_1 та зобов'язати матір дитини утриматися від вчинення певних дій.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року роз'єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Органопіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з батьком та зобов`язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій.

Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (передавши у цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку).

Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком та зобов'язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій (передавши у цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком та зобов`язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій направлено за підсудністю на розгляд Червонозаводського районного суду м. Харкова ( м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 36).

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 01 листопада 2024 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд», в якій просив суд ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до Оболонського районного суду міста Києва.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що 22 вересня 2015 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстрували у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що було складено актовий запис за №:2753 і прожив з колишньою дружиною до серпня 2023 року. В шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що після серпня 2023 року з колишньою дружиною разом не проживає, спільного господарства не веде та колишня дружина поїхала проживати до себе в місто Харків, забравши їх сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував на те, що часто забирав сина ОСОБА_3 в місто Київ і він проживав з ним та відвідував заняття для дитячого розвитку та самовдосконалення, самореалізації, а також для дошкільної підготовки, оскільки у зв`язку з тим, що в серпні 2023 року його колишня дружина забрала сина і він не пішов до школи в 2023-2024 навчальному році, а тому йому довелося приділяти більше уваги сину, щоб він зміг піти до навчального шкільного закладу в 2024 році.

З травня 2024 року їх син проживав разом з ним в місті Києві, але між ним та відповідачкою час від часу виникає спір про місце проживання сина ОСОБА_3 і тому йому доводиться вирішувати спір через суд, оскільки згоди у цьому питанні вони з колишньою дружиною не досягли.

Зазначає, що він працевлаштований, працює вантажником в ТОВ «Глобинський м`ясокомбінат», де отримує заробітну плату у сумі, приблизно, 20 000 гривень на місяць, за місцем роботи і проживання характеризується позитивно.

Рішенням Оболонського районного суду міста від 1.10.2024 року по справі №756/9551/24 (провадження № 2/756/4354/24) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Вказує на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не враховані положення ст.3, 27 Конституції України, ст. 281-284, 288, 289, 1163, 1164 ЦК України.

Зазначає, що оскільки місто Харків знаходиться неподалік з лінією зіткнення збройних окупаційних сил РФ, то існує небезпека для життя та здоров`я його малолітнього сина ОСОБА_3 , коли він проживає разом з колишньою дружиною.

Одним з основних принципів охорони здоров`я в України згідно зі статтею 4 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-XII «Основи законодавства про охорону здоров`я України» є дотримання прав і свобод людини і громадянина у сфері охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій. У статті 10 Закону № 2801-XII передбачено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, серед яких, зокрема, передбачено: а) піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян».

Вказує на те що, направляючи справу за його позовом про визначення місця проживання дитини за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова, суд першої інстанції порушив вимоги ч. 17 ст. 28 ЦПК України, яка визначає, що позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Вважає, що так як він є позивачем у справі та має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально знаходиться в Оболонському районі м. Києва, то вказана справа підсудна Оболонському районному суду міста Києва.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи зазначене, розгляд справи апеляційним судом здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людини при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Судом встановлено, що у липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, призначення аліментів, визначення місця проживання дитини з батьком та зобов`язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій.

Просив суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Призначити аліменти у розмірі 5 000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду, на утримання сина ОСОБА_3 з матері ОСОБА_2 на користь батька ОСОБА_1 , для усунення небезпеки для життя та здоров?я ОСОБА_3 та ОСОБА_1 визначити місце проживання дитини разом з батьком ОСОБА_1 та заборонити матері ОСОБА_2 наближатися в дні її очищення від нечистот до сина та колишнього чоловіка.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року роз'єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Органопіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з батьком та зобов`язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій.

Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (передавши у цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку).

Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком та зобов'язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій (передавши у цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком та зобов`язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій, направлено за підсудністю на розгляд Червонозаводського районного суду м. Харкова ( м. Харків, майдан Героїв Небесної Сотні, 36).

Із відповіді № 718963 від 01.08.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .( а.с. 36).

Із відповіді Головного управління державної міграційної служби в Харківській області вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване 16.11.2000 року і по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3 .( а.с. 38).

Постановляючи ухвалу про направлення справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком та зобов`язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій за підсудністю на розгляд Червонозаводського районного суду м. Харкова, суд першої інстанції посилався на те, що підсудність даного позову визначається за правилами ч.1 ст. 27 ЦПК України - позови до фізичної особи пред?являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування , якщо інше не передбачено законом. З огляду а те, що відповідно до відповіді Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області від 12.08.2024 року місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване 16.11.2000 року і по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3 , то вказана справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва, а відносяться до територіальної юрисдикції (підсудності) Червонозаводського районного суду м.Харкова.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Згідно із частиною першою статі 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною першою статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції (предметної та суб`єктної) та підсудності (територіальної юрисдикції).

Територіальна юрисдикція визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1 частини першої статті 31 ЦПК України).

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що у липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, призначення аліментів, визначення місця проживання дитини з батьком та зобов`язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій.

Звертаючись з вказаним позовом за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва, ОСОБА_1 посилався на ч.ч.1, 2 ст. 28 ЦПК України, які визначають, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.( ч. 1ст. 28 ЦПК України). Позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.( ч.2 ст. 28 ЦПК України).

Вказував, що так як стягувач має зареєстроване місце проживання чи перебування за адресою АДРЕСА_2 , то вказана справа підсудна Оболонському районному суду міста Києва.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 13 серпня 2024 року роз'єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Органопіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з батьком та зобов`язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій.

Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (передавши у цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку).

Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком та зобов'язання матері дитини утриматися від вчинення певних дій (передавши у цій частині позовну заяву для реєстрації до канцелярії суду в загальному порядку).

Суд відкриває провадження у справі за правилами, встановленими у статті 187 ЦПК України.

Частиною 6 ст. 187 ЦПК України встановлено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно положень ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «реєстрація» - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Судом першої інстанції, відповідно до вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо наявної інформації про особу відповідачки ОСОБА_2 , однак за вказаними параметрами у даному реєстрі особу не було знайдено.

В подальшому судом першої інстанції було направлено запит до Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області щодо встановлення зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 .

Із відповіді Головного управління державної міграційної служби в Харківській області вбачається, що місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване 16.11.2000 року і по теперішній час за адресою: АДРЕСА_3 .( а.с. 38).

Підсудність цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції, визначається статтями 26-30 ЦПК України.

За загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто, останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів.

Апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливо важливе значення для громадян. Специфіка цього виду територіальної підсудності полягає в тому, що залежно від характеру матеріальних правовідносин та предмета спору, особистих обставин (стан здоров`я, наявність малолітніх дітей, тощо) позивач може обирати серед декількох судів, які будуть компетентними розглянути таку справу.

Оскільки спір у даній справі виник щодо визначення місця проживання дитини з батьком, що не віднесений до переліку справ, підсудність яких визначається за вибором позивача, положення діючого процесуального законодавства та зміст спірних правовідносин не надають право позивачу обирати на власний розсуд суд, який має розглядати його позовну заяву, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до законного та обгрунтованого висновку про визначення підсудності вказаного позову за зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 .

Розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц (провадження № 14-117цс18)).

Доводи апеляційної скарги про те, що оскільки місто Харків знаходиться неподалік з лінією зіткнення збройних окупаційних сил РФ, то існує небезпека для життя та здоров`я його малолітнього сина ОСОБА_3 , коли він проживає разом з колишньою дружиною, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Предметом оскарження у даному апеляційному проваджені є ухвала Оболонського районного суду м.Києва від 15 серпня 2024 року про передачу справи за підсудністю до іншого суду, а тому суд апеляційної інстанції перевіряє дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні вказаної ухвали, а питання визначення місця проживання дитини підлягає дослідженню судом першої інстанції при розгляді справи по суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги по те, що при визначенні підсудності вказаного позову судом першої інстанції не були застосовані вимоги ч. 17 ст. 28 ЦПК України, колегія суддів відхиляє як безпідставні, з огляду на те, що позивачем пред?явлено у даній справі позов про визначення місця проживання дитини з батьком, а вказаний позов не входить до переліку позовів, які можуть пред?являтись також за місцем проживання чи перебування позивача, зазначених в ч.17 ст. 28 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 звертається до суду із позовом про

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції також не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргупозивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 15 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: