ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2025 року

Справа № 692/847/24
Провадження № 22-ц/821/64/25
Категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Петронюка Романа Вікторовича на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у складі головуючого судді Левченко Л. О.,

в с т а н о в и в :

В липні 2024 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернулося до Драбівського районного суду Черкаської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 12.03.2014 АТ «Альфа-Банк» та відповідач шляхом акцептування Банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт Кредиту 75000,00 грн, процентна ставка 24% річних, обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. Відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції та підтвердив її акцептування, приєднався до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Банк зобов`язання за кредитним договором виконав вчасно, надавши у розпорядження клієнта кредитні кошти. Станом на 20.09.2021 загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 60923,01 грн.

20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача.

Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7100,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 630099676 від 12.03.2014 у розмірі 60923,01 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК Еліт Фінанс» судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Мотивація рішення суду зводиться до того, що обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості відповідачем ОСОБА_1 не було надано. На підставі викладеного, суд першої інстанції погодився з заявленими позовними вимогами, наданим позивачем розрахунком заборгованості та вважав, що позовні вимоги підлягали до задоволення.

Також суд першої інстанції, посилаючись на норми чинного законодавства вважав, що позивачем не порушено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, а заява відповідача про застосування наслідків позовної давності до задоволення не підлягала.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 адвокат Петронюк Р. В. подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати та прийняти нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги вказує, що відповідно до умов кредитування по договору № 630099676 по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard, збільшення кредитного ліміту можливе лише за умови належного виконання кредитних зобов`язань відповідачем, відсутності заборгованості по обов`язковим платежам та за його особистим зверненням.Звертав увагу суду на те, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів звернення відповідача до АТ «Альфа-Банк» про збільшення кредитного ліміту.

Зауважив, що за змістом укладеного договору ОСОБА_1 повинен був щомісяця вносити обов`язкові платежі на погашення кредиту. Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, право вимоги за кредитним договором № 630099676 від 12.03.2014 у кредитодавця виникло ще 12.04.2020, тобто після першої прострочки оплати кредиту. Навіть враховуючи прийняте АТ «АльфаБанк» рішення про надання кредитних канікул, право вимоги за даним кредитним договором у кредитодавця виникло 12.08.2020. Відповідно, позивач (кредитодавець) міг звернутися до суду з вимогами про захист своїх порушених прав до 12 серпня 2023 року (протягом трирічної позовної давності). Позивач звернувся до суду лише 19.07.2024, тому скаржник вважає, що строк давності за даними вимогами сплив.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

У відповідності до копії Анкети-заяви від 12.03.2014 про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» (нечітко) Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» ОСОБА_1 акцептував публічну пропозицію ПАТ «Альфа-Банк» Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та виявив бажання отримати від Банку кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 75000, грн по рахунку ЕПЗ на умовах, що вказуються у Договорі та додатку до Договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка» з урахуванням умов публічної пропозиції /а.с. 6/.

Згідно копії Довідки про умови кредитування з використанням картки «Максимум-готівка» строк картки: 2 роки з можливістю перевипуску за умови дотримання клієнтом умов договору, строк кредитної лінії: 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії за умови дотримання клієнтом умов договору, максимальна сума кредиту - 75000,00 грн, тип картки: Master Card (нечітко)/іменна, строк внесення платежу: до 24 числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем відкриття картки, сума щомісячного платежу (нечітко), орієнтовна реальна процентна ставка, % рік: (нечітко), абсолютне значення подорожчання кредиту грн в міс (нечітко) /а.с. 6 зворот/.

Відповідно до копії Договору факторингу № 3 від 20.09.2021, укладеного між ТОВ «Альфа-Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» (Фактор), фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнту право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено у додатку №1-1 до Договору /а.с. 9-13/.

Згідно копії акту приймання-передачі Реєстру боржників від 20.09.2021 до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр вимоги боржників клієнта від 20.09.2021 на компакт-диску. Загальна кількість боржників становить 9188, загальний розмір заборгованості складає: за тілом, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами - 236676037,24 грн за штрафними санкціями (неустойкою, пенею) 13738547,91 грн /а.с. 17/.

Відповідно до Додатку 1-1 до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 Характеристика права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами, за записом № 7839 наявний договір CCNC-630099676 від 12.03.2014, ПІБ: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , сума за основною заборгованістю в валюті договору на дату укладення договору: 54935,20 грн, пеня/штраф/неустойка на дату укладення договору факторингу: 5987,81 грн, загальна сума заборгованості (проценти, комісія та тіло кредиту) станом на дату укладення договору з урахуванням пені/штрафу/неустойки: 60923,01 грн, загальна сума заборгованості (проценти, комісія та тіло кредиту) станом на дату укладення договору без урахування пені/штрафу/неустойки: 54935,20 грн /а.с.14-15/.

Згідно копії платіжного доручення № 559 від 20.09.2021 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перерахувало АТ «Альфа-Банк» кошти в сумі 1284480,00 грн з призначенням платежу за право вимоги згідно договору факторингу № 3 від 20.09.2021 Без ПДВ /а.с. 18/.

Відповідно наданої виписки за договором № 630099676 по рахунку з кредитною карткою World Debit Mastercard за період з 12.03.2014 по 08.04.2024 ОСОБА_1 здійснював користування кредитною карткою у період з 14.03.2014 та фактично отримав кредитні кошти внаслідок зняття готівки в банкоматі та покупок. Остання дата здійснення операції щодо покупки 12.02.2020, останнє поповнення картки відбулося 27.02.2020 на суму 50,00 грн. У подальшому відбувалось списання плати за користування послугою SMS-інформування, розрахунково-касове обслуговування основної картки, сплата комісії за обслуговування основної картки, списання процентів за овердрафт, списання процентів за користування кредитом, збільшення кредитного ліміту, новий ліміт. Станом на 20.09.2021 відбулось згортання активу у зв`язку з продажем згідно дог. Факторингу № 3 «ФК Еліт Фінанс» від 20.09.2021, сума операції 54935,20 грн /а.с. 19-34/.

Згідно даних розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» позичальник ОСОБА_1 , номер кредитного договору 630099676, дата надання кредиту 12.03.2014, сума ліміту на дату укладення договору 1000,00 грн, станом на 20.09.2021 має заборгованість 60923,01 грн. Розрахунок заборгованості містить інформацію про зняття та надходження коштів, тіло кредиту та прострочене тіло кредиту, нарахування комісії РКО, відсотків за користування кредитом, Овердрафт (несанкціонована заборгованість), неустойку.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 12.01.2020 розмір заборгованості по тілу кредиту - 0,00 грн, заборгованість на кінець періоду - 191,44 грн станом на 12.02.2020 знято коштів 23310,00 грн, заборгованість по тілу кредиту на початок періоду 0,00 грн, нараховано на поточний період 23525,74 грн, сплачено 50,00 грн, заборгованість по тілу кредиту на кінець періоду 23475,74 грн, нараховано відсотки в сумі 473,88 грн, загальна заборгованість на кінець періоду 23949,62 грн.

У подальшому з 12.03.2020 по 12.09.2021 зняття коштів та їх внесення не відбувалось, натомість нараховувалась комісія за РКО, збільшувалось прострочене тіло кредиту, щомісячно відбувалось нарахування відсотків за користування кредитом, збільшувалось тіло кредиту та розмір загальної заборгованості, який станом на 12.09.2021 визначено у розмірі 60923,01 грн /а.с. 35/.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, зважаючи на те, що сторони належним чином повідомлені про дату і час перегляду справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач за кредитним договором № 630099676 від 12.03.2014 має заборгованість перед позивачем в розмірі 60923,01 грн, при цьому позивачем не порушено строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, а заява відповідача про застосування наслідків позовної давності до задоволення не підлягала.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

В ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Позов у даній справі подано засобами поштового зв`язку 19 липні 2024 року, що стверджується поштовим штемпелем на конверті /а.с. 42/.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У п. 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24:00 год. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні »№ 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX, який набрав чинності 17 квітня 2022 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Таким чином, з огляду на те, що з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон, згідно з яким в Україні запроваджений з 12 березня 2020 року загальнодержавний карантин, який тривав до 30 червня 2023 року, а з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє на усій території України, а також на встановлені судом обставини, а саме звернення позивача з даним позовом 19 липня 2024 року, тому трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Таким чином, укладаючи відповідний договір факторингу сторони у договорі визначають конкретний перелік зобов`язань, право на вимоги яких переходять до нового кредитора.

З метою визначення переліку таких зобов`язань сторони складають та погоджують відповідний реєстр, який є документальним підтвердженням переходу права вимоги за відчужуваними договорами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 договору обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, факт отримання відповідачем грошових коштів, існування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по сплаті кредиту та факт набуття позивачем права вимоги.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок неналежного виконання обов`язків за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість у загальному розмірі (визначеному позивачем при зверненні до суду) 60923,01 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний, допустимий і достовірний доказ, відповідачем спростований не був.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

При цьому апеляційний суд враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaariv. Finland, № 49684/99, § 2)).

Суд першої інстанції вірно врахував вказані обставини та норми права та ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Петронюка Романа Вікторовича залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 24 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Т. Л. Фетісова