Справа № 467/1741/24
Провадження № 2-о/467/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Догарєвої І.О.,

присяжних Рубан І.М.,

Барської І.О.,

за участю секретаря Скорнякової С.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Арбузинка Первомайського району Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Південноукраїнська міська рада Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання особи безвісно відсутньою,

в с т а н о в и в :

22.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою у якій просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім з 01.01.2002 року.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що є онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько заявника, син зниклого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина діда, ОСОБА_5 . Після смерті дружини дідусь почав зловживати алкогольними напоями та часто зникав на декілька днів. Востаннє він зник 01.01.2002 року. Після святкування нового року дідусь перестав виходити на зв`язок, його пошуки результату не дали, додому він так і не повернувся. До цього часу про місце його перебування нікому не відомо.

ОСОБА_3 належить будинок АДРЕСА_1 , де він і проживав до часу свого зникнення. Визнання ОСОБА_3 безвісно відсутнім необхідне заявнику для встановлення опіки над майном відсутнього.

Згідно автоматизованого розподілу судової справи від 22.11.2024 року дану справу передано на розгляд судді Догарєвої І.О. та присяжних Рубан І.М., Барської І.О.

Ухвалою суду від 25.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами окремого позовного провадження.

Ухвалою суду від 30.01.2025 року до участі у справі у якості заінтересованої особи залучено онуку ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Заявник ОСОБА_1 в судовому засідання заяву підтримав, просив визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім з 01.01.2002 року. Надав пояснення, якими підтвердив обставини, наведені в обгрунтування заяви. Пояснив, що ОСОБА_3 є його дідом. Дідусь проживав у власному будинку у АДРЕСА_1 . Після смерті бабусі у 2000 році дідусь почав зловживати алкогольними напоями. Востаннє його бачили за місцем постійного проживання в січні 2002 року. Сам заявник тоді ще був неповнолітнім, однак його батьки намагались розшукати діда, що не дало результату.

З січня 2002 року жодних відомостей про місцезнаходження дідуся він, та його родина не мають. З метою встановлення місцезнаходження діда батько заявника, нині померлий ОСОБА_4 , звертався до правоохоронних органів, однак отримати результати цього звернення заявнику не вдалося. У 2023 році було ініційоване повторне звернення до Національної поліції з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 , однак вжиті заходи результату не дали. З 2002 року та до сьогодні відсутні відомості про місце перебування ОСОБА_3 , стосунки ні з ким з рідних він не підтримує. Невизначеність статусу ОСОБА_3 позбавляє можливості реалізувати його майнові права, оскільки ОСОБА_3 є власником будинку у с-щі Костянтинівка і цим майном потрібно опікуватися, а в подальшому реалізувати спадкові права щодо цього майна.

Представник заінтересованої особи Південноукраїнської міської ради в судове засідання не прибув, звернувся із заявою про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд справи без її участі, просила визнати ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Заслухавши заявника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04.12.1952 року, виданого Доманівським районним бюро РАЦС ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Богданівка Доманівського району Одеської області.

02.12.1967 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_6 (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_7 ), що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 від 02.12.1967 року, виданим Костянтинівською сільською радою Арбузинського району Миколаївської області.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, про що 14.03.1968 року Арбузинським районним бюро РАЦС видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 є батьком заявника, ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 02.12.1989 року, виданим Южноукраїнським міським відділом РАЦС.

Отже, заявник є онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 від 06.09.2022 року.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_6 від10.01.2000 року.

Таким чином, заявник ОСОБА_1 є найближчим з живих родичів ОСОБА_3 та його спадкоємцем.

У технічному паспорті на житловий будинок по АДРЕСА_1 власником вказаний ОСОБА_3 . За даними будинкової книги ОСОБА_3 зареєстрований за цією адресою з 11.11.1979 року.

Відповідно довідки Центру надання адміністративних послуг Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 17.10.2024 року №842 у житловому будинку по АДРЕСА_1 з 11.11.1979 року зареєстрований ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є власником будинку.

Відповідно до актів про непроживання, засвідчених провідним спеціалістом апарату Южноукраїнської міської ради та її виконавчого комітету Галиною Кравченко від 15.06.2023 року №113 та від 17.10.2024 року №86 сусіди за місцем проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_8 (по АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_9 (по АДРЕСА_3 ) підтвердили, що ОСОБА_3 , 1935 року народження не проживає в будинку АДРЕСА_4 з 2002 року.

16.11.2023 року заявник, ОСОБА_1 звернувся до відділення №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області із заявою про встановлення місця перебування ОСОБА_3 . Заява зареєстрована в журналі єдиного обліку 16.11.2023 року за №5564.

За інформацією, наданою слідчим відділення №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області вих. №П-06/63-2024 від 22.07.2024 року, у провадженні відділення поліції знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000416 від 17.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України за заявою ОСОБА_1 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 01.01.2002 року пішов зі свого дому по АДРЕСА_1 та не повернувся. Слідчим відділенням проводяться оперативно-розшукові заходи, направлені на встановлення місця перебування безвісти зниклого.

Крім того, заявнику надано витяг від 22.07.2024 року з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000416 від 17.11.2023 року, що містить відповідні відомості.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд, зокрема, розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

У постанові Верховного Суду від 07 травня 2018 року у справі №225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також, належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 317/3139/15-ц).

Таким чином, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України на підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку.

У ході розгляду справи суд встановив, що з січня 2002 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутній за місцем свого постійного проживання по АДРЕСА_1 , відомості про місце його перебування по сьогоднішній день відсутні, вжитими заходами щодо його розшуку встановити місце його перебування не вдалося. За таких обставин, судом встановлено, що більш ніж протягом одного року в місці постійного проживання ОСОБА_3 немає відомостей про місце його перебування

Заявник ОСОБА_1 є онуком, тобто одним з найближчих з живих родичів ОСОБА_3 та його спадкоємцем, отже, оголошення ОСОБА_1 безвісно відсутнім має для заявника юридичне значення, оскільки стосується його спадкових прав та необхідне для вжиття заходів щодо опіки над майном відсутньої особи.

Відтак, оцінивши всі конкретні обставини цієї справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для оголошення ОСОБА_3 безвісно відсутнім.

Також, слід роз`яснити, що згідно ч. 1 ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 ЦК України, ст. 259, 263-265, 268, 293, 308-309 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Південноукраїнська міська рада Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Богданівка Доманівського району Одеської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , безвісно відсутнім.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або одержання відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.О.Догарєва

присяжні І.М.Рубан

І.О.Барська