Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/2375/24
Провадження № 2/542/83/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Карась В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

В С Т А Н О В И В :

30 грудня 2024 року адвокат Прохур Наталія Іванівна (надалі також - представник позивача) звернулась в інтересах позивача ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) з позовною заявою до ОСОБА_2 (надалі також - відповідач, ОСОБА_2 ), за змістом якої просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі частини всіх видів доходів щомісячно з дня подання позовної заяви до суду.

Ухвалою суду від 13 січня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 51).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Вказано, що тривалий час, перебуваючи в складі Збройних Сил України, син допомагав батькам фінансово, але після того, як звільнився, ОСОБА_2 перестав надавати допомогу.

Зазначено, що ОСОБА_1 із 2007 року є пенсіонером і непрацездатною особою у зв`язку з тяжким станом здоров`я. Його дружина - ОСОБА_3 є також пенсіонеркою.

Представником позивача вказано, що за станом здоров`я та за віком позивач і його дружина не можуть самі себе утримувати, інші їхні діти також не можуть надати допомогу, бо є малозабезпеченими. Зазначено, що позивач із дружиною не мають пільг та субсидій, отримують пенсію. Також, позивач має у власності земельний пай, який перебуває в оренді в ТОВ «Полтава-Сад» та один раз у рік він отримує орендну плату.

Поряд із цим, у зв`язку з тяжкими хворобами позивач купує ліки, які дуже дорого коштують, коштів на лікування не вистачає, його хвороби викликають різкі болі і порушення слуху, а також впливають на його здатність самостійно пересуватися.

Крім того, вони з дружиною сплачують кошти за користування комунальними послугами, що в зимовий період є важким фінансовим тягарем.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом, у якому просив стягнути аліменти з відповідача на його утримання.

Позивач у судове засідання, призначене на 11 лютого 2025 року, не з`явився, про час дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 53).

11 лютого 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява, за змістом якої вона просила справу розглянути без позивача та його представника, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі (а.с. 56).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 54).

Ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 13 січня 2025 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, разом із судовою повісткою про проведення судового засідання та копією позовної заяви з додатками, направлялись на зареєстровану адресу ОСОБА_2 та отримані останнім 18 січня 2025 року (а.с. 54).

Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк ОСОБА_2 не скористався.

Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, зважаючи на відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів.

Поряд із цим, 10 лютого 2025 року відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 він не заперечує, та просив справу розглянути без його участі (а.с. 55).

11 лютого 2025 року аналогічна заява була подана до суду від імені ОСОБА_2 його представником, за змістом якої вказано, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просить справу розглянути без його участі (а.с. 57).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 30 вересня 1976 року (а.с. 38).

З копії довідки, наданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області вих. № 144/15.3-48 від 19 грудня 2022 року, вбачається, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із дружиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається із довідки Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 03.01.2025 № 01-12-05-09/58 (а.с. 49) та витягу з реєстру територіальної громади № 2022/000616245 від 21.09.2022 (а.с. 36).

Відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 19 березня 2007 року, та № НОМЕР_3 , виданого 06 грудня 2023 року, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, пенсія призначена з 01 січня 2007 року (а.с. 9).

Дружина позивача та мати відповідача - ОСОБА_3 є пенсіонером за віком, що підтверджується наданою до суду копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 серії НОМЕР_5 , виданого 14 грудня 2017 року (а.с. 11),

Відповідно до копії довідки про доходи № 3996 3190 4190 5927, що видана пенсіонеру ОСОБА_1 встановлено, що він отримує пенсію за віком, зокрема, розмір щомісячної пенсії складає 14490 грн 82 коп. (а.с. 13).

Згідно з копією довідки про доходи № 5036 4199 1100 5025, що видана пенсіонеру ОСОБА_3 , встановлено, що вона отримує пенсію за віком, зокрема, розмір щомісячної пенсії складає 3760 грн 35 коп. (а.с. 14).

Відповідно до копії довідки від 19 грудня 2024 року № 2693/1600-0214-12, виданої відділом обслуговування громадян №11 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області встановлено, гр. ОСОБА_1 1954 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з даними ІКІС ПФУ ППВ ДСВ не перебуває на обліку як отримувач пільги та субсидії, станом на 19 грудня 2024 року (а.с. 15).

З копії договору оренди землі від 05 лютого 2009 року( а.с. 16-17), копії акту прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 24 листопада 2009 року (а.с. 18) та копії додаткового договору до договору оренди землі від 05 лютого 2009 року (а.с. 19) вбачається, що позивач має у власності земельний пай, який перебуває в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтава-Сад», сума орендної плати на рік складає - 11932 грн 37 коп.

Також, представником позивача до позовної заяви додано копії медичних документів, із яких встановлено, що позивач - ОСОБА_1 хворіє та потребує лікування (а.с. 20-27).

Зокрема, позивачем надано до суду знімок рентгенографії із висновком про суглобову щілину лівого кульшавого суглобу (а.с. 20-21). З консультаційного висновку спеціаліста від 05.09.2023 вбачається такий діагноз позивача як гостре люмбаго (а.с. 23), з консультаційного висновку спеціаліста від 01.04.2024 встановлено, що позивач має діагноз - загострення грудного радикуліту (а.с. 24). Відповідно до наданого урологічного УЗД від 01.04.2024 у позивача наявні дрібні синусові кісти (а.с. 24 - зворотній бік). З копій аркушів медичної картки позивача вбачається, що він 15.10.2024 звертався зі скаргами до ЛОРа та йому призначене лікування гострого середнього отиту (а.с. 26-27).

Крім того, в матеріалах справи наявні копії платіжних документів, які підтверджують придбання ліків позивачем згідно з призначеннями лікарів (а.с. 29-зі звороту, 31-33-зі звороту).

Враховуючи, що пенсія за віком, яку отримує позивач разом із орендною платою за землю є єдиним його доходом, а через свій похилий вік та стан здоров`я, він потребує постійного лікування та відповідних витрат, на що щомісячно витрачає більшу частину свого доходу, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 8 статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. А у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Згідно зі статтею 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Висновки щодо правозастосування

З огляду на викладені норми чинного законодавства, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2 .

Відповідно до копії пенсійного посвідчення, виданого Пенсійним фондом України 06 грудня 2023 року (а.с. 9) ОСОБА_1 є пенсіонером за віком.

Пенсія за віком, яку отримує позивач є єдиним його доходом, разом із орендною платою, яку він отримує один раз на рік від ТОВ «Полтава-Сад».

Через свій похилий вік та стан здоров`я, позивач потребує постійного лікування та відповідних витрат, на що щомісячно витрачає більшу частину свого доходу (пенсію).

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків виникає на підставі сукупності наступних умов - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення), непрацездатність матері, батька та потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Отже, зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. При цьому обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу (це зазначено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 р. у справі №212/1055/18-ц).

Відповідно до частини 1 статті 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Згідно зі статтею 1 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов`язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України передбачено, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги не є абсолютним.

Згідно з пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною 1 статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи, не вбачається підстав, передбачених статтею 204 СК України, для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.

Відповідач у заявах, наданих до суду, не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивач є пенсіонером за віком та непрацездатною особою, який через наявні хвороби здійснює лікування та купівлю лікарських препаратів, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина. Відповідач не заперечував про сплати аліментів в розмірі частини всіх видів доходів щомісячно на користь батька, відомостей про свій незадовільний матеріальний стан до суду на надав.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню .

Згідно зі статтею 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , аліменти на утримання батька у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 30 грудня 2024 року.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 ;

представник позивача: адвокат Прохур Наталія Іванівна, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 281 видане 06 січня 1998 року;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ;

представник відповідача: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва