ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі по апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, збитків, грошових коштів та витрат,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальний збиток, завданий внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди: вартість матеріального збитку складає 145 861 грн. 63 коп., витрати на проведення експертного дослідження 4 800 грн. і на судовий збір 1 508 грн. 62 коп., а всього 152 170 грн. 25 коп.

На зазначене вище рішення представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 23.01.2025 подав апеляційну скаргу через суд апеляційної інстанції.

Ухвалами Дніпровського апеляційного суду від 17 лютого 2025 року відкрито провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2024 року та призначено справу до апеляційного розгляду.

18 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського апеляційного суду із заявою про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_3 у загальному розмірі 152170,25 грн і знаходяться у нього на рахунках чи в інших осіб; у випадку недостатності грошових коштів на відкритих рахунках, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно - легковий автомобіль Volkswagen touareg, 2014 року випуску ( НОМЕР_1 ) що належить ОСОБА_3 ; заборонити ОСОБА_3 укладати правочини щодо відчуження, вчиняти будь-які дії щодо реконструкції спірного рухомого майна.

В заяві про забезпечення позову, представник позивача посилається на те, що у апелянта а відсутні кошти для відшкодування позивачу матеріального збитку, а також свідомо уникає від добровільного врегулювання наявного спору. Вважає, що апелянт може вжити заходи для відчуження майна для того, щоб зробити стягнення боргу неможливим, і таким чином уникнути відшкодування заподіяної шкоди позивачу.

Перевіривши доводи заяви, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 145861,63 грн., витрати на проведення експертного дослідження у сумі 4800,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується також накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачу і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного слідує, що відомості про те, на які саме розрахункові рахунки позивач просить накласти арешт, в яких саме фінансових установах знаходяться грошові кошти, в якій сумі та в якій валюті перебувають грошові кошти відповідача є необхідними для забезпечення позову.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, наявні підстави для відмовити у її задоволенні в частині накладення арешту на грошові кошти відповідача, оскільки заявляючи вимогу про накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього на рахунках чи в інших осіб, - представник позивача не зазначає реквізити банківських рахунків на яких знаходяться кошти, а саме, відсутні дані про номери цих рахунків, підтвердження належності цих рахунків відповідачу та призначення відповідних рахунків, адже арешт рахунків за відсутності їх ідентифікаційних даних може призвести до накладення арешту на рахунки, з яких здійснюється перерахування заробітної плати працівників, відраховуються податки та обов`язкові збори до державного бюджету.

За відсутності даних про розмір сум, що знаходяться на рахунках, суд позбавлений можливості дотримання принципу співмірності між заявленим заходом забезпечення позову та позовними вимогами.

Крім того, заява в частині накладення арешту на рухоме майно - легковий автомобіль Volkswagen touareg, 2014 року випуску ( НОМЕР_1 ) що належить ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки заява про забезпечення позову не містять підтвердження вартості даного автомобіля, що позбавляє суд дійти висновку про співмірність заходу забезпечення, який просить застосувати представник позивача. Крім того, арешт автомобіля позбавить можливості власника користуватись своїм майном, що також є неспівмірним із позовом, що заявлений у даній цивільній справі.

Також, не підлягає задоволенню заява про забезпечення позову і в частині заборони ОСОБА_3 укладати правочини щодо відчуження, вчиняти будь-які дії щодо реконструкції спірного рухомого майна, оскільки згідно змісту позовних вимог, у даній справі відсутній спір щодо рухомого майна.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність наявності підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову; позивачем не доведено твердження, що у даній справі, враховуючи ціну позову, невжиття заходів забезпечення може призвести до ускладнення чи неможливості виконання можливого судового рішення про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі по апеляційній скарзі представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 27 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, збитків, грошових коштів та витрат, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний тест судового рішення складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова