П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 759/18590/24

Провадження: № 22-ц/824/4496/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Нежури В.А., Соколової В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Омельченка Євгена Володимировича в інтересах Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О. В

у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року АТ «Акцент-Банк»звернулось до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.06.2022 ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідач підтвердив своюзгоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті, що складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві, проте відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 07.08.2024 утворилася прострочена заборгованість у розмірі 19306 грн 07 коп, яка складається: 15096 грн 61 коп - заборгованість за кредитом; 4209 грн 46 коп - заборгованість по відсоткам.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року позов АТ «Акцент-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості у розмірі 15096 грн 61 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі грн 78 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким судовим рішенням в частині відмовлених позовних вимог, адвокат Омельченко Є. В. в інтересах АТ «Акцент-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення відсотків та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що відповідач, підписавши анкету-заяву, підтвердив факт ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, і зобов`язався регулярно знайомитись з їх змінами на офіційному сайті банку. Суд першої інстанції безпідставно відмовив у позові в частині стягнення процентів із відповідача, оскільки у відповідності до ч.1 статті 1048, ч.1 статті 1054 ЦК України, суд в будь-якому випадку мав би стягнути з відповідача відсотки у розмірі облікової ставки НБУ. Посилання суду першої інстанції на висновки, викладені в постановіВеликої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, в частині відмови у стягненні процентів, є необґрунтованим, оскільки в даному випадку,в підписаній відповідачем анкеті-заяві, яка є частиною заяви про приєднання до Умов і Правил, а саме, в п.2 зазначено погоджену між сторонами відсоткову ставку.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків, а тому в іншій частині позовних вимог судом апеляційної інстанції не переглядається.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як убачається із матеріалів справи, 17.06.2022 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», відповідно до якої погоджується з тим, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, а також що вона ознайомилася та погодилася з договором до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua, зобов`язується виконувати Умови та правила надання банківських послуг, самостійно знайомитися з їх змінами на сайті АТ «А-Банк» (а. с. 8-11).

У заяві зазначено, що підписана ОСОБА_1 заява разом з паспортом споживчого кредиту та Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ «А-банк», що розміщені за посиланням www. a-bank.com.ua, становлять між ним та банком договір.

Згідно розрахунку за договором б/н від 17.06.2022 року заборгованість відповідача станом на 07.08.2024 року складає 19306,7 грн, з яких: 15096,61 грн - заборгованість за кредитом; 4209,46 грн - заборгованість по відсоткам. (а. с. 6-7).

Задовольняючи позов АТ «Акцент-Банк» частково, суд першої інстанції виходив із того, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "А-Банк", не містять підпису відповідача, тому їх також не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Крім того, в анкеті-заяві, підписаній відповідачем, відсутні умови договору про відсоткову ставку, про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів).

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно частини1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ "Акцент-банк").

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до статті 1049 ЦК України,позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, АТ «Акцент-Банк» надав копії анкети-заяви від 17.06.022 року (а. с. 8), заяви щодо запевнення клієнта до Умов та правил надання банківських послуг у А-банку (а. с. 9), паспорта споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена» (а.с. 10-11), банківську виписку по рахунку (а. с. 12-15), довідку за картами (а. с. 16), довідку за лімітами (а. с. 17), довідку з результатом перевірки електронного кабінету відповідача, витягу з Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку (а.с. 19-25), Тарифів по картці «Зелена» (а. с. 26-27), а також паспортні дані ОСОБА_1 (а. с. 27зв.-28)

Як убачається із долученої до матеріалів справи анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 підтеврдив, що ця анкета-заява разом з паспортом споживчого кредиту та Умовами та Правилами надання банківських послуг в АТ А-Банк, що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

До вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ А-Банк позивачем надано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ АКЦЕНТ-БАНК , витяг з Тарифів по картці Зелена, які не містять підпису відповідача, а також паспорт споживчого кредиту за програмою Кредитна картка Зелена, який підписано електронним підписом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані позичальником.

Вказане відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17. Підписаний відповідачем електронним підписом 17.06.2022 року паспорт споживчого кредиту за програмою Кредитна картка Зелена також не можна вважати підтвердженням того, що сторони обумовили відсоткову ставку за користування кредитними грошима в зазначеному позивачем у позовній заявірозмірі.

Разом з тим, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо визначення сторонами розміру процентної ставки в анкеті-заяві від 17.06.2022 року, яка підписана відповідачем.

Так, у п.2 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ А-Банк від 17.06.2022 року ОСОБА_1 просив встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. У разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарні дні, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,4 % на місяць з першого дня користування кредитом.

Згідно довідки за картками ОСОБА_2 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано картку: № НОМЕР_2 строком дії до грудня місяця 2028 року.

Як убачається із виписки по рахунку, ОСОБА_1 за період з 17.06.2022 року по 01.08.2024 року користувавсякредитними коштами та періодично сплачувавкошти на погашення заборгованості за кредитом.

Згідно розрахунку за договором б/н станом на 17.06.2024 заборгованість відповідача становить 19306,07 грн з яких: 15096,61 грн - заборгованість за кредитом; 4209,46 - заборгованість по відсоткам. При цьому, заборгованість по відмоткам нарахована банком за процентною ставкою 40,8 % річних (відповідно, 3,4 % на місяць), що узгоджується з розміром ставки, яка погоджена сторонами в анкеті-заяві від 17.06.2022 року.

Отже, суд першої інстанції помилково вважав, що сторони не обумовили у письмовому вигляді такі істотні умови договору як розмір процентів за користування кредитними коштами, та, відповідно помилково відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів у розмірі 4209,46 грн.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини у справі, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині вимог нового судового рішення про задоволення позову.

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення відсотків, з відповідача на користь банку підлягає стягненню судовий збір 660,22 грн за подання позовної заяви, а також у зв`язку із здоровленням апеляційної скарги банку - 4542 грн за подання апеляційної скарги, а всього 5202,22 грн.

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382-384 України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката адвоката Омельченка Євгена Володимировича в інтересах Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задоволлнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення відсотків скасувати та ухвалити в цій частині вимог нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) відсотки за користування кредитом згідно кредитного договору б/н від 17.06.2022 року у розмірі 4209,46 (чотири тисячі двісті дев`ять) грн. 46 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (, місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, 11) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 5202,22 (п`ять тисяч двісті дві) грн 22 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді В. А. Нежура

В. В. Соколова