КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/4644/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 361/3429/21

13 лютого 2025року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Писанець Н.В. та додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Писанець Н.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , у інтересах якого діє адвокат Біліченко Віктор Васильович, до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частки у гаражі, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частки у гаражі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно - квартира, гараж та грошові кошти. Позивач та його брати - ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини. Позивач успадкував 2/3 частини квартири та залишок недоотриманої пенсії померлого.

За життя, спадкодавець мав право на гараж № НОМЕР_1 в ГК №1 за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Воїнів-Інтернаціоналістів, 65 на підставі ордеру на право власності виданого 15.01.2016 р. Відповідач ОСОБА_1 , згідно з протоколом засідання правління кооперативу від 15.11.2016 року, був прийнятий в члени кооперативу, відповідно до його заяви від 05.11.2016 року. Після чого, 08.02.2017 року, відповідача було виключено з членів кооперативу за його заявою, тією ж заявою він просив переоформити гараж на свого сина - ОСОБА_5 , який цього ж дня подав відповідну заяву. Останній, 05.04.2018 року подав заяву про його виключення з членів кооперативу та просив переоформити гараж на ОСОБА_6 , який цього ж дня подав заяву про вступ у члени кооперативу. Відповідно до протоколу засідання правління кооперативу від 18.04.2018 року, ОСОБА_5 було виключено із членів кооперативу, а ОСОБА_6 прийнято в члени кооперативу. 24.04.2018 року позивач подав заяву про вступ у члени кооперативу, однак, згідно з протоколом засідання правління ГК№1 від 25.04.2018р. йому було відмовлено у цьому, оскільки ОСОБА_6 набув право на членство в кооперативі у законний спосіб та підстав для позбавлення цього права не було.

Постановою нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської В.В. від 02.07.2019 року, позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини гаража у ГК №1.

За змістом позовної заяви, між спадкоємцями була укладена усна домовленість, що гараж залишиться у спільному користуванні всіх членів родини з вільним доступом, оскільки гаражі зберігалось спільне та індивідуальне майно, інструменти, речі, матеріали, а також погреб, що був в особистому користуванні позивача протягом 15 років за згодою ще тоді живих батьків та всіх членів родини. А також в разі відмови від членства в ГК-1 кожен із спадкоємців мав отримати грошову компенсацію в розмірі та за згодою всіх спадкоємців. Відповідач до вступу у спадщину заявляв, що не претендує на гараж № НОМЕР_1 в ГК-1 і згоден отримати грошову компенсацію за його частку в розмірі 1000 доларів США. При цьому, після вступу у спадщину, ОСОБА_1 від своїх слів відмовився, і не повідомивши інших спадкоємців, 05.11.2016 року, подав заяву про вступ до ГК №1, не повідомивши правління кооперативу, що є інший спадкоємець з часткою 2/3.

Висновком експерта №122/22-42 від 30.01.2024 року за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, ринкова вартість гаражного приміщення № НОМЕР_1 в ГК№1, що знаходиться по вулиці Воїнів-Інтернаціоналістів, 65 у м. Бровари Київської області становить 170 828 грн.

Враховуючи наведене, з урахуванням збільшених позовних вимог, ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача компенсацію вартості 2/3 частки у спірному гаражі в розмірі 113 885,33 грн та судові витрати в розмірі 4 138,86 грн, з яких: 1138,86 грн - судовий збір, 3000 грн - витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації вартості частки у гаражі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 113 885,33 грн.

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесенні судові витрати, а саме витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн та витрати по сплаті судового збору 1138,86 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач успадкував 2/3 частки спадкового майна у зв`язку із відмовою на його користь іншого спадкоємця - ОСОБА_4 . При цьому, відповідач ОСОБА_1 успадкував 1/3 частку спадкового майна.

Постановою нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської В.В. від 02.07.2019 року, позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки та 2/3 частки гаража у гаражному кооперативі №1, за Київська область, м. Бровари, вул. Воїнів Афганців, 6 та роз`яснено, що для вирішення питання про членство у кооперативі йому необхідно звернутись до правління кооперативу або ж отримати компенсацію від іншого спадкоємця, що вже став членом кооперативу.

Відповідачем були вчинені відповідні дії для здійснення спадкування гаражу - як то подання заяви про вступ у члени кооперативу та його подальше виключення з членів на користь свого сина ОСОБА_5 - та досягнення визначених результатів - володіння, користування та розпорядження не тільки своєю 1/3 часткою спадкового майна, а усім майном. При цьому, добровільно, відповідачем не було сплачено компенсацію за це майно іншому спадкоємцю - позивачу ОСОБА_2 , який вважав, що його права спадкоємця порушені та вимагав їх поновлення.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 03.04.2019 року, укладений між адвокатом Біліченко В.В. та ОСОБА_2 , акт виконаних робіт та наданих послуг від 20.04.2021, квитанцію від 20.04.2021 на суму 3000 грн. Виходячи з предмета та підстав позову, наявну судову практику в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, суд дійшов висновку, що розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову. Що стосується стягнення судового збору, то такий у разі задоволення позову покладається на відповідача (п. 1 ч. 2 статті 141 ЦПК України).

Не погоджуючись з такими рішеннями суду першої інстанції, 16 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2024 року та додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року та ухвалити нове, яким повністю відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник вказує на те, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду з відповідним позовом, оскільки про порушення свого права на отримання грошової компенсації вартості своєї частки в гаражі був обізнаний з дня оформлення спадщини після смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з позовом до суду звернувся 21.04.2021 року. З урахуванням цих обставин, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема Закон України від 30.03.2020 року № 540-ІХ щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину.

У висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 30.01.2024 року № 122/22-42 не встановлено чи є спадковий гараж капітальною спорудою, об`єктом нерухомого майна або ж тимчасовою спорудою з розбірних конструкцій. Тому оцінка спадкового гаража спадковим експертом як об`єкта нерухомого майна, без належного доказового і законодавчого обґрунтування щодо віднесення його до нерухомого майна є неправильною, формальною. З огляду на це вищезазначений висновок експерта, є необґрунтованим.

Суд першої інстанції неправильно оцінив указаний висновок експерта як належний доказ і не врахував при цьому висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 13.04.2022 року в справі № 852/2а-1/19.

Також суд не врахував, що відповідач не розпоряджався гаражем, грошових коштів за нього не отримував, а лише скористався своїм правом на вихід із членів кооперативу.

У грудні 2024 року представник ОСОБА_2 - Біліченко В. В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив її відхилити, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

В судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 адвокат Мозговий Олександр Олександрович, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся учасників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_2 , відповідач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_4 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач успадкував 2/3 частки спадкового майна у зв`язку із відмовою на його користь від спадкового майна спадкоємцем ОСОБА_4 . При цьому, відповідач ОСОБА_1 успадкував 1/3 частку спадкового майна.

Постановою нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської В.В. від 02.07.2019 року, позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки та 2/3 частки гаража у гаражному кооперативі №1, за Київська область, м. Бровари, вул. Воїнів Афганців, 6 та роз`яснено, що для вирішення питання про членство у кооперативі йому необхідно звернутись до правління кооперативу або ж отримати компенсацію від іншого спадкоємця, що вже став членом кооперативу.

Відповідач ОСОБА_1 , згідно з протоколом засідання правління кооперативу від 15.11.2016 року, був прийнятий в члени кооперативу, відповідно до його заяви від 05.11.2016 року. Після чого, 08.02.2017 року, відповідача було виключено з членів кооперативу за його заявою, тією ж заявою він просив переоформити гараж на свого сина - ОСОБА_5 , який цього ж дня подав відповідну заяву. Останній, 05.04.2018 року подав заяву про його виключення з членів кооперативу та просив переоформити гараж на ОСОБА_6 , який цього ж дня подав заяву про вступ у члени кооперативу. Відповідно до протоколу засідання правління кооперативу від 18.04.2018 року, ОСОБА_5 було виключено із членів кооперативу, а ОСОБА_6 прийнято в члени кооперативу. Позивачем 24.04.2018 року було подано заяву про вступ у члени кооперативу, однак, згідно з протоколом засідання правління ГК№1 від 25.04.2018р. позивачу було відмовлено у цьому, оскільки ОСОБА_6 набув право на членство в кооперативі у законний спосіб та підстав для позбавлення цього права не було.

Згідно з висновком експерта №122/22-42 від 30.01.2024 року за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи, ринкова вартість гаражного приміщення № НОМЕР_1 в ГК№1, що знаходиться по вулиці Воїнів-Інтернаціоналістів, 65 у м. Бровари Київської області визначена у 170 828 грн. З огляду на це вартість 2/3 частини гаражу становить 113855,33 грн.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з вимогами статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 1296 Цивільного кодексу України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до положень статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача грошової компенсації вартості частини спадкового майна (гаража), позивач посилався на порушення його спадкових прав іншим спадкоємцем, відповідачем у справі, який вчинив дії, необхідні для спадкування гаражу після смерті їхнього батька, а саме: подав заяви про вступ у члени кооперативу та про його подальше виключення з членів на користь свого сина ОСОБА_5 , тобто набув права володіння, користування та розпорядження не тільки своєю 1/3 часткою спадкового майна (гаражем), а й усім майном, не сплативши при цьому йому компенсацію за належну йому частку у майні.

Судом встановлено, що постановою нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської В.В. від 02.07.2019 року, позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/3 частки земельної ділянки та 2/3 частки гаража у гаражному кооперативі №1, за Київська область, м. Бровари, вул. Воїнів Афганців, 6 з підстав відсутності у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно, та роз`яснено, що для вирішення питання про членство у кооперативі йому необхідно звернутись до правління кооперативу або ж отримати компенсацію від іншого спадкоємця, що вже став членом кооперативу.

Враховуючи наведене, встановивши, що відповідач вчинив необхідні дії для спадкування спірного гаража та став членом кооперативу, у якому цей гараж розташований, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з останнього на користь позивача, як іншого спадкоємця спірного майна, 2/3 частини його вартості, виходячи з розміру, визначеного висновком судової оціночно-будівельної експертизи експертизи.

Доводи апеляційного скарги про те, що висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи від 30.01.2024 року № 122/22-42 є необґрунтованим, та безпідставно прийнятий судом до уваги, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Не погоджуючись із висновком експерта відповідач не надав належних та допустимих доказів на його спростування, а також не просив суд призначити додаткову експертизу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження інших доводів заявника та їх відображення у судового рішенні, питання вичерпності висновку суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що у справі, що розглядається, сторонам надано вмотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.

Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає. Крім того, апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильного застосування норм матеріального чи порушення процесуального права при вирішенні питання про стягнення з відповідача судових витрат.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2024 року та додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2024 року та додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року

Головуючий: Судді: