Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Наумової Н.В., за участі секретаря судового засідання Передерій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до першого відповідача - ОСОБА_2 та другого відповідача - Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Мотивуючи свої позовні вимоги вказує на те, що вона, ОСОБА_1 , народилась в сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , проживав її рідний дядько (рідний брат її тата) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Після смерті померлого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому на праві власності. За життя ОСОБА_5 власної сім`ї не створив, в шлюбі не перебував, дітей не мав. За життя померлий заповіту та розпорядження стосовно належного йому майна не залишив.

Позивач зазначає, що її батько, ОСОБА_3 як єдиний рідний брат померлого здійснив всі необхідні дії та поніс витрати пов`язані з його похованням. Догляд за майном померлого ОСОБА_5 - будинком та земельною ділянкою, вчиняв її батько ОСОБА_3 , який як єдиний спадкоємець другої черги, також вживав заходів та дій щодо прийняття спадщини за померлим, для чого в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини звертався до Ужгородської районної нотаріальної контори для подання документів щодо прийняття спадщини.

Позивач вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько - ОСОБА_3 та оформляючи право на спадщину за померлим батьком ОСОБА_3 , та переглядаючи його документи, знайшла довідку Сторожницького старостинського округу Холмківської сільської ради від 20.07.2021 року № 629, якою підтверджується, що на день смерті дядька ОСОБА_5 такий за місцем свого проживання проживав та був зареєстрований один.

Тобто, її батько в шестимісячний строк з дати відкриття спадщини за братом таку довіку отримав, однак позивач не знайшла жодних письмових документів, що засвідчували б подання заяви на прийняття спадщини в нотаріальну контору чи приватному нотаріусу для прийняття спадщини, що не дає права стверджувати про наявність спадкової трансмісії та можливості оформлення спадкових прав за покійним дядьком, ОСОБА_5 в позасудовий спосіб без встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач вказує на те, що вона як єдина племінниця померлого ОСОБА_5 є спадкоємцем п`ятої черги (ст. 1265 ЦК України). До цієї ж черги належить і відповідач у справі, яка приходиться їй троюрідною сестрою.

Маючи намір оформити документи на спадщину за покійним дядьком ОСОБА_5 в порядку спадкової трансмісії, вона звернулась до приватного нотаріуса. Проте, у прийнятті заяви їй в усній формі було відмовлено в зв`язку з пропуском її батьком ОСОБА_3 встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців) за рідним братом.

Позивач зазначає, що поважними причинами пропуску нею строку для прийняття спадщини є наявність спадкоємця другої черги, який висловив своє бажання прийняти спадщину і переконував її в тому, що все для цього оформив, а вона не бажала порушувати сімейні відносини з власним батьком та призводити до конфлікту в родині. Оскільки вона, як племінниця померлого, є спадкоємцем п`ятої черги, то вважала, що подання такої заяви про прийняття спадщини нею є невиправданим, тим більше, що її батько переконливо стверджував, що прийняв спадщину за покійним братом, і про її неприйняття, їй об`єктивно не було відомо.

Оскільки з поважних причин не звернулася у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, просить cуд визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті дядька ОСОБА_5 .

За ухвалою від 01.12.2021 року судом було прийнято позовну заяву та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

За ухвалою від 24.02.2022 року судом було відмовлено у прийнятті визнання позову відповідачем ОСОБА_2 та постановлено продовжити судовий розгляд цивільної справи.

За ухвалою від 24.02.2022 року судом було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

За ухвалою від 27.06.2022 року судом було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_6 про повернення справи до стадії підготовчого судового та про залучення співвідповідача Холмківську сільську раду.

За рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2023 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За постановою Закарпатського апеляційного суду від 21.06.2023 року у цій справі було апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Петрецький Сергій Іванович, залишено без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2023 року залишене без змін.

За постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2024 року у справі № 308/14745/21 (провадження № 61-10630св23) було касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 січня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 21 червня 2023 року скасоване, справу № 308/14745/21 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому суд касаційної інстанції зазначив наступне.

Суд першої інстанції не забезпечив завдань підготовчого провадження, якими є забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, не відклав 24 лютого 2022 року підготовче провадження за встановлення обставин, які свідчили про пред`явлення позову до неналежного відповідача та неможливість вирішення питання про його заміну без участі відповідача. При цьому в ухвалі про закриття підготовчого провадження суд констатував, що «відсутні питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача».

Суд першої інстанції не врахував, що неврегульованість процесуальним законодавством питання повернення суду до стадії підготовчого провадження після його закриття не виключає можливість прийняття такого рішення для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження. Разом з тим, такі обставини мають бути вагомими, зокрема, якщо вони зумовлені необхідністю забезпечення завдань цивільного судочинства.

Рішення суду першої інстанції про відмову у позові обґрунтовано виключно його пред`явленням до неналежного відповідача.

Тому суд касаційної інстанції погоджується з висновками апеляційного суду, що суд першої інстанції підійшов до вирішення питання щодо залучення співвідповідача у справі та повернення до стадії підготовчого засідання формально, хоча сторона позивача участі в підготовчому засіданні не брала та обґрунтувала поважність причин неподання відповідного клопотання до закінчення підготовчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 411 ЦПК України висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.06.2024 року справу було передано судді Дергачовій Н.В.

За ухвалою від 27.06.2024 року судом було прийнято до свого провадження цивільну справу № 308/14745/21 та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

19.09.2024 року від представника ОСОБА_6 , що діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшло клопотання про залучення співвідповідача (заміну неналежного відповідача), згідно якого він просить залучити до участі в розгляді справи в статусі співвідповідача Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області.

За ухвалою від 24.09.2024 року судом було клопотання представника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про залучення до участі у справі співвідповідача задоволене; залучено до участі у цій справі у якості співвідповідача Холмківську сільську раду Ужгородського району Закарпатської області (вул. Свободи 50, с. Холмок, Закарпатська область, 89422, КОД ). Зобов`язано позивача ОСОБА_1 не пізніше двох днів з дня вручення копії даної ухвали направити до Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, копії позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду.

Відповідно до наказу голови Ужгородського міськрайонного суду від 23.10.2024 року № 41/02-06 «Про внесення змін до облікових документів» визначено суддю Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Наталія Володимирівна вважати ОСОБА_7 .

За ухвалою від 29.10.2024 року судом було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений. Представник позивача 29.10.2024 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Перший відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву від 29.10.2024 року про розгляд справи за його відсутності.

Другий відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву від 28.10.2024 року про розгляд справи за його відсутності.

Судове засідання у справі було призначене на 05.02.2025 року на 16 год. 00 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 10.02.2025 року.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Ужгород, помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 04.01.2021 року, виданим виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.4).

Відповідно до довідки виданої старостою с. Сторожниця від 20.07.2021 за № 629 померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав до дня смерті за адресою АДРЕСА_1 . Проживав та був зареєстрований один (а.с. 6).

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на будинок, за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 67164070 від 05.11.2021 року інформація про відкриття спадкової справи за померлим ОСОБА_5 відсутня (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Ужгород, помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26.10.2021 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м Івано-Франківськ) Закарпатської області, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.8).

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 були рідними братами, що стверджується доданими до матеріалів справи свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відповідно (а.с. 5, 9).

Позивачка - ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради Закарпатської області (а.с. 10).

Як стверджує позивач ОСОБА_1 , вона звернулась до приватного нотаріуса з метою оформлення документів на спадщину за ОСОБА_5 в порядку спадкової трансмісії, проте, у прийнятті заяви їй в усній формі було відмовлено в зв`язку з пропуском її батьком ОСОБА_3 встановленого законодавством строку на прийняття спадщини (шість місяців) за рідним братом. Письмова відмова нотаріуса відсутня в матеріалах справи.

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщин) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

На підставі письмового звернення ОСОБА_1 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Новицькою О.В. видано 05.11.2021 року Інформаційну довідку зі спадкового реєстру, якою підтверджено, що за померлим ОСОБА_5 спадкова справа не відкривалась.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Аналогічна правова позиція викладена ВС у постанові від 23 березня 2020 року справа № 394/8/19.

У постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 155/1584/18 наведені умови спадкової трансмісії, а саме зазначено, що: право на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії може бути здійснене у строк, який не сплив на момент смерті спадкодавця. Тобто смерть спадкоємця, який би мав право на спадщину, має наступити в межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця. Право на прийняття спадщини за спадковою трансмісією переходить до спадкоємців цієї особи у межах строків для прийняття спадщини. Оскільки батько позивача не прийняв спадщину і помер через 10 років після смерті діда позивача, тобто після спливу строку, встановленого для прийняття спадщини, спадкова трансмісія не застосовується. Верховний Суд погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні вимоги щодо визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки статтею 1276 ЦК України передбачено перехід права на прийняття спадщини спадкоємця, який не встиг її прийняти внаслідок смерті в межах строку для прийняття спадщини, а не перехід права на подання позову про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В той же час у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2021 року у справі № 720/2683/19 зазначено, що спадкова трансмісія є особливим порядком здійснення права на спадкування. У разі переходу права на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії застосовуються як загальні правила, що регламентують способи (необхідність вчинення трансміссарам дій, що свідчать при прийняття спадщини за статтею 1269 ЦК України, недопущення прийняття спадщини з умовою чи застереженням відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України), строки прийняття та відмови від спадщини, так і спеціальні норми переходу права на прийняття спадщини до трансміссара. Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців (стаття 1276 ЦК України). Такий же порядок передбачений пунктами 3.25, 3.26 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 з відповідними змінами. Право трансмісара на прийняття спадщини в порядку трансмісії та право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента є самостійними суб`єктивними цивільними правами, то спадкоємець має вчинити самостійні юридичні дії, які засвідчували б його волевиявлення, спрямоване на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця (в порядку спадкової трансмісії), так і після смерті трансмітента (спадкоємця за заповітом або за законом, який помер після відкриття спадщини після смерті першого спадкодавця і не встиг її прийняти), зокрема подати дві окремі заяви про прийняття кожної із спадщин або в одній заяві зазначити про прийняття обох спадщин. Верховний Суд у цій справі вирішуючи спір в частині визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини дійшов висновку про скасування рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачка не вчинила самостійних юридичних дій, які засвідчували її волевиявлення, що спрямоване на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після смерті першого спадкодавця, то підстав для поновлення пропущеного строку на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії немає.

У Постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 495/6360/19 наведений наступний висновок.

Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином, спадкова трансмісія це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті (трансмітент), до його спадкоємців (трансмісар), тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця.

Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю. До трансмісара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця.

У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента. Трансміссар має право на прийняття спадщини в порядку трансмісії та спадщини, що відкрилася після трансмітента. Це два самостійних суб`єктивних цивільних права, які можуть бути реалізовані незалежно одне від одного. Спадкоємці трансмітента можуть прийняти спадщину в порядку спадкової трансмісії і відмовитися від прийняття спадщини або, навпаки, можуть прийняти спадщину після смерті трансмітента і відмовитися від прийняття спадщини, що відкрилася у зв`язку зі смертю першого спадкодавця. Дії трансмісарів у цих двох самостійних правовідносинах незалежні та мають різні правові наслідки.

Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансмісар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця. Утім до трансмісара переходить право не лише прийняти спадщину, а й відмовитися від її прийняття, адже спадкоємець завжди має варіантність поведінки - він не зобов`язаний набувати тих прав і обов`язків, що мав за життя спадкодавець та які не припинилися внаслідок його смерті. Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад):

1) смерть спадкодавця;

2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента;

3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця);

4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом;

5) трансмітент має спадкоємця (трансмісара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента;

6) трансмісар у встановлений законом строк реалізував право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця.

У цій справі, спадкодавцем є ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого ОСОБА_3 , рідний брат померлого та батько позивачки, закликався до спадкування як спадкоємець трансмітент, проте право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом, оскільки він зібрав всі довідки, проте хворів та також помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому трансмітент має спадкоємця (трансмісара) першої черги за законом ОСОБА_1 , яка закликається до спадкування після смерті трансмітента - ОСОБА_3 , свого батька, проте трансмісар у встановлений законом строк не реалізував право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця - ОСОБА_5 , оскільки перебувала за кордоном на заробітках та в період дії карантинних обмежень не могла прибути до України, а також не могла передбачити, що її батько помре до оформлення спадщини за своїм братом та не хотіла його образити втручанням у спадкування.

Суд також враховує, що рішення суду у цій справі безпосередньо стосується інтересів відповідача ОСОБА_2 , яка також є спадкоємцем за спадкодавцем ОСОБА_5 , і не заперечувала проти позову, відтак суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача та визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця рідного дядька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у два календарних місяця з дати набрання законної сили судовим рішенням по даній справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду викладене, суд вважає за необхідне всі судові витрати у цій справі покласти на позивача, оскілки спір виник внаслідок неправильних дій саме позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 141, 259 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до першого відповідача - ОСОБА_2 та другого відповідача - Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця рідного дядька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , у два календарних місяця з дати набрання законної сили судовим рішенням по даній справі

Всі судові витрати у цій справі покласти на позивача.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 10.02.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Наумова