Справа № 551/897/24
Провадження № 2/536/178/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

01.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.05.2019 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» укладено договір №М01.00501.005292294, який є змішаним договором кредиту та страхування. Банк надав відповідачу споживчий кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 39 800 грн, включаючи витрати на страховий платіж у сумі 2 948 грн 15 коп, із річною змінюваною процентною ставкою 24,99 % зі строком кредитування 18 місяців і датою повернення кредиту 22.11.2020. 16.11.2023 між АТ «ІдеяБанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» укладено договір факторингу №16/11-23, пунктом 5.4 якого передбачено, що фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим договором третім особам, які згідно із законодавством мають на це право. Користуючись цим правом ТОВ «ФК «Сонаті» 29.12.2023 уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №29/12-23, згідно з пунктом 2.1 якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № М01.00501.005292294 від 22.05.2019.

Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № М01.00501.005292294 від 22.05.2019, сформованої первісним кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 заборгованість відповідача становить 62 387 грн 80 коп, з яких: заборгованість за основним боргом 34 162 грн 34 коп, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 28 225 грн 46 коп. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023, ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «ФК «Сонаті» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювались. Однак, з врахуванням того, що ОСОБА_1 прострочив узгоджені строки платежів за вказаним кредитним договором, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість із врахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, за період, починаючи з наступного дня із дати закінчення строку дії кредитного договору 23.11.2020 і до 23.02.2022 включно, а саме 8 888 грн 84 коп інфляційних втрат та 2 347 грн 97 коп три проценти річних.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Санфорд Капітал» заборгованість в сумі 73 624 грн 61 коп та судові витрати.

В установлений судом строк відповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

За правилами частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Установлено, що 22.05.2019 між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк», ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» укладено договір №М01.00501.005292294, який є змішаним договором кредиту та страхування. Відповідач акцептував публічну пропозицію банку про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який з моменту його акцептування є невід`ємною складовою договору кредиту та страхування, які у сукупності визначають правове регулювання та регламентують взаємовідносини банку та позичальника у межах кредитних правовідносин. Банк зобов`язувався надати відповідачу споживчий кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 39 800 грн, включаючи витрати на страховий платіж у сумі 2 948 грн 15 коп, із річною змінюваною процентною ставкою 24,99 % зі строком кредитування 18 місяців і датою повернення кредиту 22.11.2020, а відповідач зобов`язувався повернути кредит разом із процентами згідно графіку.

Відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування» під час укладення кредитного договору банк довів до відома позичальника інформацію про умови кредитування, розмір реальної річної процентної ставки, орієнтовну загальну вартість кредиту, що підтверджується власноручним підписом позичальника під текстом договору, а також під текстом паспорту споживчого кредиту.

Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок відповідача ОСОБА_1 грошові кошти, що підтверджується ордером-розпорядженням №1 від 22.05.2019.

Згідно з Довідкою-розрахунком заборгованості за кредитним договором №М01.00501.005292294 від 22.05.2019, сформованої первісним кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 становить 89 109 грн 52 коп, з яких: заборгованість за основним боргом 34 162 грн 34 коп, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 28 225 грн 46 коп, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 26 721 грн 72 коп.

Відповідно до положень статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

За договором факторингу №16/11-23 від 16.11.2023 року АТ «Ідея Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Сонаті» права грошової вимоги до боржників, вказаних у друкованому реєстрі боржників (Додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору, та в реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток №3) клієнтом фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.2 Договору).

ТОВ «ФК «Сонаті» сплатило АТ «Ідея Банк» за відступлення права вимоги за договором факторингу №16/11-23 від 16.11.2023 року 200 000,00 грн і 2 795 777,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №566 від 17.10.2023 року та №608 від 17.11.2023 року.

Із друкованого реєстру боржників №1 до договору факторингу №16/11-23 від 16.11.2023 року вбачається, що ТОВ «ФК «Сонаті» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним Договором № М01.00501.005292294 від 22.05.2019.

29.12.2023 ТОВ «ФК «Сонаті» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу №29/12-23, згідно з пунктами 2.1, 2.2 якого клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі 201 460 702,30 грн, що складає розмір заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені у друкованому реєстрі боржників (Додаток №2), що підписується сторонами в день укладення цього договору, та в реєстрі боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток №3) клієнтом фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього договору. Друкований реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору.

Товариство на підтвердження виконання умов укладеного договору факторингу надало платіжні інструкції №13 від 29.12.2023, №1 від 28.02.2024, № 3 від 29.02.2024, №4 від 29.02.2024 та № 5 від 29.02.2024.

Відповідно до витягу з друкованого реєстру боржників №1 до договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 вбачається, що до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним Договором № М01.00501.005292294 від 22.05.2019.

За правилами частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 інфляційних втрат в сумі 8 888 грн 84 коп та 3% річних в сумі 2 347 грн 97 коп за період, починаючи з наступного дня із дати закінчення строку дії кредитного договору 23.11.2020 і до 23.02.2022 включно.

Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема пунктом 18, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Отже, вказані нарахування нараховані до введення воєнного стану.

Приймаючи до уваги те, що відповідач, отримавши кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки, їх не повернув, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доказів на спростування вказаних обставин відповідачем не надано і судом не встановлено.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Зі змісту статті 133 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатив судовий збір у сумі 2 422 грн 40 коп, що підтверджено документально та який підлягає відшкодуванню відповідачем з урахуванням приписів статті 141 ЦПК України.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

За правилами частин першої п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що ця цивільна справа є малозначною, всі обставини по цій справі встановленні в судовому порядку.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04. 2024, укладеного між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», акт приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги №2 від 10.06.2024, підписаний між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням, який містить опис робіт із зазначенням загальної суми 7 200 грн.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що види робіт, зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг з правничої допомоги №2 від 10.06.2024, мають не обґрунтовано завищену вартість, з огляду на складність справи та фактично виконані адвокатом роботи (надані послуги), витрачений на виконання відповідних робіт (послуг) час, обсяг наданих робіт (послуг). Витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 200 грн не відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, сталої правової позиції та безумовно є завищеними. Тому вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у сумі 5 000 грн.

Вимоги про стягнення витрат на оплату послуг поштового зв`язку, розмір яких не вказано, задоволенню не підлягають, оскільки такі витрати не відносяться до судових витрат.

Керуючись статтями 13, 76-81, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 352,354-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд.21, 5-й поверх, приміщення 68,69, ) заборгованість за кредитним договором № М01.00501.005292294 від 22.05.2019 в сумі 73 624 (сімдесят три тисячі шістсот двадцять чотири) грн 61 коп, з яких: основний борг в сумі 34 162 (тридцять чотири тисячі сто шістдесят дві) грн 34 коп, проценти в сумі 28 225 (двадцять вісім тисяч двісті двадцять п`ять) грн 46 коп, інфляційні втрати в сумі 8 888 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 84 коп, три проценти річних в сумі 2 347 (дві тисячі триста сорок сім) грн 97 коп, судовий збір в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його отримання до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко