ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа №766/3178/20

провадження № 22-ц/819/90/25

12 лютого 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Приходько Л.А.,

Пузанова Л.В.,

секретар судового засідання: Вєрємєєнко В.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кузьміної О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні,

встановив:

Зміст позовних вимог

В лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, який мотивувала тим, що позивачу на праві власності належить 5/8 частин домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Співвласником домоволодіння є ОСОБА_2 з часткою, що дорівнює 3/8 частини домоволодіння.

Оскільки відповідач у домоволодінні не проживає та має інше житло, не займається утриманням нерухомості та прилеглої території, частка ОСОБА_2 у житловому будинку є незначною та не може бути виділена в натурі, позивач просила припинити за відповідачем право власності на належні їй 3/8 частин домоволодіння; присудити ОСОБА_2 в якості компенсації вартості припиненої частки у спільному майні грошову компенсацію у розмірі 124 601,00грн., внесену на депозитний рахунок суду; визнати за позивачем право власності на 3/8 частини домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 27 листопада 2024 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано недоведеністю позивачем обставин щодо неможливості спільного володіння та користування нерухомим майном разом з відповідачем; існування обставин, які перешкоджають або значною мірою ускладнюють спільне володіння сторонами нерухомістю. Тривале не проживання відповідача у житловому будинку та не здійснення витрат по утриманню нерухомості, не створюють правових підстав для припинення права власності ОСОБА_2 на належну їй частку у спірному майні.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись із рішенням суду від 27 листопада 2024 року, ОСОБА_1 , діючи через свого адвоката Брушко І.І., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що спірне домоволодіння є неподільним; частка відповідача у праві власності є незначною та не може бути виділена в натурі. Припинення права власності відповідача на належну її частину у спільному майні не порушує права останньої на житло, оскільки ОСОБА_2 на праві власності має окрему квартиру, у якій постійно проживає з членами своєї родини. Відповідач не проводить утримання спірного нерухомого майна, не оплачує комунальні послуги тощо.

Скаржник послався на існування передбачених статтею 365 ЦК України підстав для припинення права власності відповідача на належну їй частину у домоволодінні та виплату ОСОБА_2 компенсації вартості цієї частини у розмірі 124604,00грн., визначеної будівельно-технічним експертом станом на листопад 2019року.

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подавався.

Розгляд справи апеляційним судом

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її адвокат Брушко І.І. просили апеляційну скаргу задовольнити, з підстав зазначених у скарзі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила.

Згідно ст.372 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 07 грудня 2004року ОСОБА_1 на праві власності належить 5/8 (1/4 та 3/8) частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 409кв.м. (а.с.9, 12).

ОСОБА_2 на праві власності належить 3/8 частини цього домоволодіння, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 07 грудня 2004року (а.с.14).

Згідно правоустановлюючих документів, на час успадкування сторонами домоволодіння, житловий будинок літ. «А» мав житлову площу 40,8кв.м, при ньому був водопровід №4, огорожа №1-3.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 12 листопада 2019року, проведеної на замовлення позивача, розподіл житлового будинку АДРЕСА_1 в частках 3/8 та 5/8 у відповідності до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.3.2-2- 2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» не надається за можливим з наступних причин:

співвласнику з часткою 3/8 причитаються приміщення площею 25,5кв.м., що менше 30 кв.м., які мають бути виділеними відповідачу згідно її частки у житловому будинку;

дані інженерно-геологічних і гідрогеологічних вишукувань відсутні;

висновок про технічний стан несучих конструкцій за матеріалами обстежень відсутній;

відсутня можливість відокремлення ізольованих приміщень від іншого (інших) співвласників, з окремим виходом, окремими системами життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто створення окремого об`єкту нерухомого майна для кожного із співвласників.

Ринкова вартість спадкової садиби станом на листопад 2019 року становить 332270,00грн. Ринкова вартість 3/8 частин домоволодіння станом на листопад 2019 року склала 124601,00грн., а 5/8 частин - 207669,00грн. (а.с.18-33).

Позивачем внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості частки відповідача в сумі 124601,00грн., що підтверджено квитанцією №32078283 від 28 квітня 2021року (а.с.84).

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2021 року, залишеним без змін постановою Херсонського апеляційного суду від 11 листопада 2021року у справі №766/3284/21 зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у користувані належній ОСОБА_2 на праві приватної власності 3/8 частиною житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами. Ухвалено вселити ОСОБА_2 у зазначений житловий будинок (а.с.194-195).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 1 ЦПК України).

У відповідності до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно зі статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частину в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи наведені норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено наявність передбачених частиною першою статті 365 ЦК України підстав, які дають право на припинення права власності на частку відповідача у спільному майні шляхом компенсації її вартості.

Колегія суддів вважає, що в ході розгляду справи позивач не довела, що припинення права власності на 3/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами належні відповідачу, не завдасть останній істотної шкоди та не порушить принцип рівності прав співвласників, який забороняє обмеження прав одних співвласників за рахунок інших.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зважив, що частка ОСОБА_2 в спірному домоволодінні становить 3/8 частин (або 38/100), яку не можна вважати незначною у розумінні положень статті 365 ЦК України.

На підтвердження заявлених позовних вимог ОСОБА_1 надала висновок будівельно-технічної експертизи від 12 листопада 2019року стосовно поділу житлового будинку АДРЕСА_1 . Дослідивши цей висновок, колегія суддів визнає його неприйнятним з огляду на таке.

Визначаючи фізичний знос житлового будинку літ. «А», а відповідно й його вартість, експерт зазначила конструктивну характеристику об`єкта: фундамент - стрічково бутобетонний; стіни - камінь бутовий, обкладений силікатною цеглою; перекриття - балки дерев`яні; покриття підлоги - частково лінолеум, частково плитка керамічна; заповнення віконних прорізів - блоки віконні ПВХ та дерев`яні; заповнення дверних прорізів - блоки дверні дерев`яні, вхідні - металеві; покрівля- листи азбестоцементні. В будинку наявні елементи інженерного благоустрою: електропостачання, водопостачання, каналізація, вентиляція, опалення. Пославшись на наведене, експерт зазначила про фізичний знос будинку становить 42%, що відповідає його незадовільному технічному стану. Обґрунтування цього висновку відсутнє.

Також експерт вказала про неможливість проведення між співвласниками поділу об`єкта в натурі, оскільки відсутня можливість відокремлення ізольованих приміщень для кожного із співвласників, з окремим виходом, окремими системами життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення), тобто створення окремих об`єктів нерухомого майна. Цей висновок зроблений, виходячи з наявності у будинку трьох кімнат, дві з яких є суміжними з однією прохідною кімнатою та з огляду на площу цих кімнат (15,2; 11,7; 18,0 кв.м.), що на думку експерта, унеможливлює виділення відповідачу окремої кімнати, яка дорівнює її частині у будинку площею 16,84кв.м. Разом із цим, експертний висновок не містить обґрунтувань неможливості надання варіантів поділу (виділу) нерухомого майна з урахуванням проведення сторонами переобладнання об`єкта нерухомості, інженерних систем загального користування, виходячи з їх часток у власності.

Аргумент експерта про те, що сторонами не надано проектну документацію реконструкції будівель, слід визнати неприйнятним з огляду на правову позиціюВерховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2023 року у справі № 707/2516/18 (провадження № 61-5919сво22), згідно якої під час розгляду справ про поділ нерухомого майна в натурі не вимагається надання суду попередніх дозволів на виконання будівельних робіт, навіть у випадку, коли такий поділ вимагатиме переобладнання та перепланування з проведенням робіт, які передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування.

Вирішуючи питання про поділ спірного будинку, експерт мав надати усі можливі варіанти поділу (виділу) майна або обґрунтувати неможливість вчинення відповідних дій, але у справі відсутні доводи стосовно цього питання.

Визначаючи вартість домоволодіння АДРЕСА_1 на рівні 332270,00грн., експерт, на прохання позивача, не обраховував вартість допоміжних споруд, право власності на які визнано за сторонами, а саме розібрані приміщення літньої кухні літ. «Г», сарай літ. «В», будівлю літ. «Д». Також експертом не враховувалася вартість заміненого даху будинку літ. «А», заміна віконного блоку, реконструйована система опалення, втеплені та поштукатурені зовнішні стіни тощо.

У висновку для порівняння наведена інформація по пропозиціях щодо продажу об`єктів, подібних об`єкту оцінки, які приблизно мають аналогічне планування приміщень та оснащення інженерними мережами, вартість яких коливається від 760120,00грн. до 1593800,00грн., які розташовані на неприватизованих земельних ділянках менших за площею ніж спірне домоволодіння. Разом із цим, експерт не навів переконливих аргументів значного заниження вартості досліджуваного об`єкта нерухомості у порівнянні з іншими об`єктами.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що в ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 не довела наявність передбачених статтею 365 ЦК України підстав, з якими закон пов`язує можливість припинення права власності ОСОБА_2 на 3/8 частини у спільному нерухомому майні.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не проживає у житловому будинку та не намагалася вселитися, спростовуються рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 09 червня 2021року у справі №766/3284/21, яке набрало законної сили, про усунення ОСОБА_2 перешкод у користуванні житловим будинком та вселення.

Наявність у відповідача у власності іншого нерухомого майна не є безумовною підставою для примусового припинення права власності ОСОБА_2 на частину належного їй нерухомого майна в порядку статті 365 ЦК України, а відтак аргументи апеляційної скарги з цього приводу слід визнати неприйнятними.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 27 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 17 лютого 2024року.

Головуючий : В.О. Бездрабко

Судді : Л.А. Приходько

Л.В. Пузанова