Справа № 510/73/25
Провадження № 2/510/1184/25

У Х В А Л А

17.02.25 року Ренійський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Дудник В.І.,

за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 75770 грн. 03 коп., -

В С Т А Н О В И В

Позивач - АТ «ОТП БАНК» звернувся до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1 із вимогами про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 75770 грн. 03 коп. та судового збору в сумі 3028,00 грн.

До судового розгляду справи представник позивача Лісова В.Ю. надала суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю спору між сторонами у справі та повернення судового збору, просила суд розглянути заяву без її участі.

Від відповідача будь-яких заперечень не надійшло.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Необхідність запровадження такої підстави для закриття провадження у справі обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Саме такий висновок, викладений Верховний Судом в постанові від 03 травня 2018 року в справі №404/251/17.

При цьому суд звертає увагу, що норми ЦПК України не визначається момент, на який має бути відсутній предмет спору, аби суд міг закрити провадження у справі.

Аналіз положень ст.255 ЦПК України свідчить про те, що відсутність предмета спору як підстава закриття провадження у справі може означати як те, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову до суду, проте суду та/або позивачу про це не було відомо на момент відкриття провадження у справі, так і те, що предмет спору припинив своє існування після відкриття провадження на будь-якій стадії цивільного процесу.

Предметом спору є суб`єктивні права, свободи, інтереси, щодо яких виник конфлікт або певний матеріальний об`єкт, з приводу якого виник спір.

Як було встановлено судом (згідно заяви позивача про закриття провадження у справі), ОСОБА_1 за кредитним договором № _CARD від 18.01.2021р. в даний час не має заборгованості перед позивачем (будь-який документ на підтвердження відсутності заборгованості суду не наданий).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі.

Також у відповідності до п. 5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», враховуючи закриття провадження у справі з підстави передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету судовий збір, сплачений при поданні позову, а саме 2684 грн. 00 коп.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 256, ст. ст. 260, 261 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір, суд

У Х В А Л И В

Провадження у справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 75770 грн. 03 коп. закрити.

Зобов`язати Головне управління казначейства в Одеській області(, р/р НОМЕР_1 ) повернути АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ОТП БАНК»(ЄДРПОУ 21685166, юридична адреса: 01033, м. Київ, вул.Жилянська, 43, р/р НОМЕР_2 в АТ «ОТП БАНК») суму сплаченого судового збору 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп., а також 1910 (одну тисячу дев`ятсот десять) грн. 06 коп. надмірно сплаченої суми судового збору - відповідно до платіжного доручення № від 22.11.2024р.

Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики, та відповідно до механізму повернення судового збору, встановленого Наказом Міністерства фінансів від 26.11.2024 № 606 «Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.12.2024 за №1888/43233.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК