Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

20 лютого 2025 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Талько О.Б., Павицької Т.М.,

розглянувши заяву судді Борисюка Р.М. про самовідвід у справі № 295/14555/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Богунський відділ державної виконавчої служби у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Давиденка Віктора Віталійовича на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 13 січня 2025 року,

в с т а н о в и в:

12 лютого 2025 року у провадження Житомирського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_2 адвоката Давиденка В.В. на рішення Богунського районного суду міста Житомира від 13 січня 2025 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 лютого 2025 року справу призначено судді-доповідачу ОСОБА_3 у складі колегії: Павицької Т.М., Талько О.Б.

19 лютого 2025 року на запит суду надійшла дана цивільна справа.

При підготовці справи до розгляду, суддя Борисюк Р.М. заявив самовідвід, який мотивує тим, що він висловлював думку у спірних правовідносинах, а саме в ухвалі Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 2017 року.

Судом установлені наступні обставини.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики від 11 жовтня 2013 року в сумі 145 790,00 грн.

Заочним рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 23 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на її користь борг в сумі 145790,00 грн. та 1458 сплаченого судового збору.

Не погодившись з цим рішенням, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області у складі: головуючого судді: Галацевич О.М. суддів: Борисюка Р.М. та Трояновської Г.С. від 26 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Заочне рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 23 червня 2016 року залишено без змін.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

За приписами статті 39 ЦПК України за наявності підстав зазначених у статті 36 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно частини 1 статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що суддя Борисюк Р.М. у складі колегії суддів вже висловлював свою думку щодо спірних правовідносин сторін в ухвалі Апеляційного суду Житомирської області від 26 квітня 2017 року, тому вважає, що дана обставина може сприйматись сторонами як така, що може викликати сумнів в неупередженості суддів та ухваленні об`єктивного рішення у справі.

Так, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року,кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Крім того, заявлений самовідвід є безумовно необхідним, оскільки наявність вищезазначених обставин беззаперечно та поза всяким сумнівом надає можливість учасникам судового розгляду припускати можливість необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення, та можливість порушення вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, яка є частиною національного законодавства України та гарантує кожній людині право на справедливий, незалежний і безсторонній суд.

За змістом пункту 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією №2006 /23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року, допускається відвід (самовідвід) судді у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тому, з метою дотримання прав учасників судового процесу у справі на справедливий суд, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, заява судді Борисюка Р.М. про самовідвід підлягає задоволенню.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 37, 39, 40, 260, 261, 374 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Заяву судді Борисюка Р.М. про самовідвід - задовольнити.

Цивільну справу № 295/14555/23 передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді