Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 р. Справа № 597/210/25

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Тренич А.Г.

секретаря судового засідання Богдана В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_3

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити перебувати в місці її проживання; заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця її проживання; заборони переслідувати, особисто і через третіх осіб розшукувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони вести листування, телефонні переговори з нею, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Заяву мотивовано тим, що вони з ОСОБА_2 проживають однією сім`єю, як чоловік і дружина, без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , в квартирі, яка належить заявнику.

Заявник стверджує, що під час спільного проживання в одній квартирі ОСОБА_2 вчинив 08.12.2024 о 21:00 год відносно неї домашнє насильство фізичного характеру (давав ляпаси, намагався душити, штовхав, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП).

Вказаний факт підтверджується постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09.01.2025 у справі № 597/1966/24.

Посилаючись на наведене, заявник вважає, що в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вона є особою яка постраждала від домашнього насильства, вчиненого кривдником ОСОБА_2 . З метою забезпечення її захисту від подальшого домашнього насильства зі сторони останнього, просить задовольнити заяву.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали вимоги заяви та просять її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав заявлені вимоги та не заперечив проти задоволення заяви про видачу обмежувального припису стосовно нього.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають однією сім`єю, як чоловік і дружина, без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

При цьому, ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно ОСОБА_1 .

Постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09.01.2025 у справі № 597/1166/24 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, і накладено стягнення у виді штрафу.

В ході розгляду вказаної справи суд встановив, що ОСОБА_2 08.12.2024 о 21 год. 00 хв. в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство фізичного характеру, відносно своєї співжительки гр. ОСОБА_1 , а саме: давав ляпаси, намагався душити, штовхався, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

В пункті 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» унормовано, що кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» однією із засад запобігання та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правничу допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

В пункті 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

В силу вимог ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

У заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності) (п.3 ч.1 статті 350-4 ЦПК України).

З аналізи вищевказаних норм вбачається, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суд під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

В багаточисельних постановах Верховного Суду вказано, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Звернення заявника до органів поліції самі по собі, не підтверджують факт вчинення насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У даній справі судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , дані обставини є встановленими, постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09.01.2025 у справі №597/1966/24.

На час розгляду справи в суді відносини між сторонами не покращились, ОСОБА_2 не надав жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, навпаки підтримав вимоги, заявлені ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, зважаючи на протиправну поведінку ОСОБА_2 , приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, суд прийшов до висновку, що доводи заявника про ризик продовження кривдником таких дій відносно неї, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

Такий висновок відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №520/13677/19, від 26 лютого 2020 року у справі №154/1692/19.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців, а саме: заборонити перебувати в місці її проживання; заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця її проживання; заборони переслідувати, особисто і через третіх осіб розшукувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони вести листування, телефонні переговори з нею, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Суд вважає, що вказані тимчасові обмеження прав ОСОБА_2 є виправданими та доречними, відповідають меті їх застосування, та забезпечать дієвий та ефективний захист заявника від кривдника.

Оцінивши надані докази, з урахуванням оцінки ризиків, суд вважає, що саме такий строк дії обмежувального припису (шість місяці) є необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфлікту, захисту здоров`я особи.

Відповідно до ч. 3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 273, 305-1, 350-2, 350-3, 350-4, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 строком на 6 (шість) місяців, визначивши такі заходи тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків:

-заборони ОСОБА_2 перебувати в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , що за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборони ОСОБА_2 переслідувати, особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

-заборони ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Повідомити про встановлення обмежувального припису відділення поліції №4 (м.Заліщики) Чортківського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Заліщицьку міську раду Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 18.02.2025 року.

Суддя Анна ТРЕНИЧ