Провадження № 2/357/607/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зняття арешту з нерухомого майна,
У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Вдовику О.М., звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просить скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за № 26514720 (спеціальний розділ), що накладено на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 33534174, виданої 07.06.2018 головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвою Мариною Іванівною, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
В обґрунтування позовної заяви вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син позивача - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому 3/40 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач разом з донькою померлого - ОСОБА_3 , є спадкоємицями ОСОБА_4 . Однак, звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримали відмову в зв`язку з виявленням арешту нерухомого майна у спеціальному розділі № 26514720, який накладено на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 33534174, виданої 07.06.2018 Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області. Всі матеріли ВП знищенні у зв`язку з закінченням терміну зберігання. З огляду на вказане позивач звернулась до суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.
14.10.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
07.11.2024 ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.
13.02.2024 позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направили.
Враховуючи неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву (заперечення) на позов, суд ухвалив провести по справі заочний розгляд на підставі ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 35.
ОСОБА_4 належало 3/40 частин житлового будинку під номером АДРЕСА_1 .
11.06.2024 мати померлого ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини за № 647 на підставі якої Другою білоцерківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 240/2024 (у Спадковому реєстрі 72558174).
Також спадкоємцем за законом є дочка померлого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка прийняла спадщину тим, що на момент смерті її батька ОСОБА_4 , станом на 02.01.2018 була неповнолітньою особою.
24.07.2024 державним нотаріусом Другої білоцерківської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_4 .
Вказана відмова обґрунтована тим, що за результатами перевірки фактів відсутності (наявності) заборони або арешту на спадкове майно нотаріусом виявлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта міститься інформація про обтяження, а саме за реєстраційним номером обтяження у спеціальному розділі № 26514720 про арешт нерухомого майна, арешт накладено на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 33534174, виданої 07.06.2018 Білоцерківським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.
Зі змісту вказаного листа також вбачається, що 13.12.2021 державним виконавцем прийнято рішення про завершення виконавчого провадження № 33534174 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть боржника).
Згідно з листом Білоцерківського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області № 134010 від 28.06.2024, в матеріалах АСВП містяться дані про наявність заборгованості за вказаним виконавчим провадження № 33534174 в сумі 68 606 грн.
Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
За правилом частини 4 статті 1269 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.
Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (стаття 1296 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Згідно з положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.
Разом з тим, за змістом пункту 3 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема, у разі смерті боржника.
Судом в межах розгляду даної справи встановлено, що спадкодавець помер понад 6 років тому. Відповідач, що була стягувачем у виконавчому провадженні № 33534174 не зверталась ні до нотаріуса з заявою кредитора, ні до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження чи про стягнення боргу зі спадкоємця боржника. Відповідачу був відомий факт смерті боржника та коло його спадкоємців.
Таким чином, станом на час вирішення цієї справи відсутні будь-які підстави вважати, що збереження арешту нерухомого майна є доцільним та пропорційним тій меті, для якої на нього накладався арешт. Будь-яке обтяження права власності має переслідувати певну законну мету, бути співмірним та не перевищувати меж права вільного здійснення права власності майном.
Відповідно до положень статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Частиною першою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
З огляду на викладене, позивач має право на усунення перешкод у праві власності в порядку ст. 391 ЦК України.
Згідно із частиною 1 статті 81, частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Дослідивши доводи позивача та надані на обґрунтування заявлених позовних вимог докази, суд дійшов висновку про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння своїм майном позивачем як спадкоємцем, отже позов слід задовольнити.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна за № 26514720 (спеціальний розділ), що накладено на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 33534174, виданої 07.06.2018 головним державним виконавцем Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Гаєвою Мариною Іванівною, особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .
Третя особа ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомий.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його підписання.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.
Оскільки в судовому засіданні підписано лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 24.02.2025.
Суддя А. Ю. Цуранов