УХВАЛА

21 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 309/2735/23

провадження № 61-1947ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 05 грудня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання внести зміни у наказ, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КЗ «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання внести зміни у наказ, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому просив:

- визнати незаконними та скасувати наказ директора КЗ «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради від 21 квітня 2023 року № 47-К «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 », наказ директора КЗ «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради від 05 травня 2023 року № 51-К «Про внесення змін до наказу № 47-К від 21 квітня 2023 року «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді викладача права, історії та суспільних дисциплін, які викладаються в КЗ «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради для формування загальноосвітніх компетентностей, а саме: Основи правознавства, Історії України, Всесвітня історія, Культурологія, Соціологія, Філософія;

- зобов`язати директора КЗ «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради одночасно з негайним виконанням рішення суду в частині поновлення на роботі, внести зміни у наказ про розподіл педагогічного навантаження на 2023-2024 навчальний рік у частині розподілу дисциплін, а саме, права, історії та суспільних дисциплін, які викладаються у коледжі для формування загальноосвітніх компетентностей: Основи правознавства, Історії України, Всесвітня історія, Культурологія, Соціологія, Філософія, та зафіксувати для ОСОБА_1 обов`язкову норму часу навчальної роботи в закладі на рівні встановленої статтею 60 Закону України «Про фахову передвищу освіту», тобто 720 годин з безпосереднім та безперешкодним допущенням його до навчального процесу;

- стягнути з КЗ «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради заборгованість по заробітній платі за період з 22 квітня 2023 року до моменту негайного поновлення на посаді, виходячи з законодавчо встановленої норми часу педагогічного навантаження для викладача закладу 720 годин навчальної роботи у навчальному році.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 05 грудня 2023 року, яке залишено без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 28 січня 2025 року, в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Апеляційний суд переглядав рішення суду першої інстанції лише в частині вимог про визнання незаконними наказів про звільнення з роботи та поновлення на посаді викладача. В іншій частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1 рішення не оскаржував.

17 лютого 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 05 грудня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у вказаній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимоги про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання внести зміни у наказ, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Справа є незначної складності, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Сама по собі незгода заявника із судовими рішеннями, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 05 грудня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 28 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального закладу «Хустський базовий медичний фаховий коледж» Закарпатської обласної ради про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, зобов`язання внести зміни у наказ, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров