Справа № 159/8447/24
Провадження № 2/159/403/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Лесика В.О.,

за участі секретаря судових засідань Посполітак Г.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позовних вимог.

У грудні 2025 позивач звернулася до суду з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Незважаючи на те, що сторони перебувають в шлюбі, однак відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Витрати, пов`язані з утриманням та забезпеченням нормальних умов для розвитку дітей є значними і вона неспроможна самотужки забезпечувати їх матеріальні потреби. Відповідач є працездатним, має певні доходи, а відтак спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей сторін.

Рух справи в суді.

Позовну заяву подано до суду 18.12.2024 .

Ухвалою судді від 09.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Одночасно, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників судового розгляду.

У ході судового розгляду позивач позов підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві, прохає його задовольнити.

У ході судового розгляду відповідач позов визнав частково, зокрема визнає суму стягнення аліментів на утримання дітей в мінімальному розмірі передбаченому законодавством на кожну дитину щомісячно. Заперечуючи проти позову, посилається на те, що він офіційно не працює, має нерегулярний та невеликий дохід, а також те, що має на утриманні матір похилого віку та здійснює догляд за батьком інвалідом І групи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.05.2006 доводиться, що сторони перебувають у шлюбі .

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 15.07.2007 року, серії НОМЕР_3 від 13.07.2010 року сторони у справі є батьками - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісією доводиться, що батько відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 , є інвалідом І групи.

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 180 СК України, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі.

За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема по сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними. Однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ст.181 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Визначаючи розмір аліментів позивачем взято до уваги витрати, необхідні для забезпечення дитини продуктами харчування, одягом, забезпечення інших витрат.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не подала суду доказів на підтвердження наявності у відповідача доходів, які б забезпечували спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному нею у позовній заяві.

При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 06 років з 01 січня 2025 року становить 2563 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2025 року - 3196 гривень

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку не заборонено законом та буде відповідатиме якнайкращому інтересу дітей.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

У ході судового розгляду встановлено, що відповідач є працездатного віку, а також враховуючи вік дітей, стан їх здоров`я, матеріальне становище, реалії сьогодення, вартість продуктів харчування, визначений розмір аліментів в сумі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, на переконання суду, буде об`єктивним та справедливим з врахуванням наведених вище обставин.

Твердження відповідача про наявність на його утриманні та здійснення догляду батька інваліда, суд бере до уваги у визначенні розміру аліментів, однак вказана обставина не звільняє його від обов`язку щодо утримання дітей на належному рівні.

Крім цього, доводи відповідача проте, що офіційно не працює, має нерегулярний і невеликий дохід, а також те, що він має на утриманні матір похилого віку, не впливають на першочерговий висновок суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей саме в такому розмірі.

Матір відповідача є пенсіонером та отримує пенсію, матеріали справи не містять доказів, які б стверджували про її перебування на утриманні відповідача.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дітей, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Відтак, з огляду на докази, надані сторонами на обґрунтування позовних вимог, враховуючи розмір загального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також враховуючи обов`язок обох батьків утримувати неповнолітіх дітей та вимоги ст. 184,182 СК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти слід присудити від дня пред`явлення позову, а саме з 18.12.2024.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст.12,76-81,141,258,259,263-265, 273,279,340,430 ЦПК України, ст.ст.7,18, 181,182,184, 191 СК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 грудня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211,20 ( одну тисячу двісіт одинадцять грн. 20 коп.) судового збору.

На підставі ст.430 ч. 1 п.1 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за 1 місяць .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 13.02.2025

Головуючий: В.О.Лесик