"13" лютого 2025 р. Справа № 363/728/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Котлярова І.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Шевченківська районна державна адміністрація в м. Києві про визнання особи зниклою безвісті за особливих обставин,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лічман О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із заявою про визнання особи зниклою безвісті за особливих обставин, в якій просить визнати, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою зниклою безвісті за особливих обставин. В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні СУ ГУНП в Луганській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000782 від 18.07.2014 року за фактом викрадення невстановленими особами у камуфляжному одязі, озброєними автоматичною зброєю заступника начальника Суходольського міського відділення міліції Краснодонського МВ ГУМВС України у Луганській області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 349 КК України. ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та потерпілою особою в даному кримінальному провадженні. Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 31.12.2024 року яка надійшла від СУ ГУНП в Луганській області, представнику заявника повідомлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000782 від 18.07.2014 року станом на 31.12.2024 рокутриває, місцезнаходження ОСОБА_4 не встановлено, листів щодо наявності спорідненості ДНК-профілів (генетичних ознак) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (сина ОСОБА_4 ) з тілами невстановлених осіб до СУ ГУНП в Луганській області не надходило. Також, повідомлено, що згідно здійснених допитів колишніх працівників Краснодонського МВ ГУМВС України у Луганській області, моніторинг мережі Інтернет, в ході якого виявлено публікації про перебування ОСОБА_4 в полоні незаконних збройних формувань так званого «ЛНР» станом на грудень 2014 року. Слідство у даній справі триває з 2014 року, однак нової інформації про ОСОБА_4 слідством не здобуто. Після моніторингу інтернет станом 31.12.2024 року слідчим вдалось лише отримати інформацію, яка була добута з публікацій в інтернет мережі на період 2014 року. Закрити провадження у справі і винести постанову слідчому управлінню забороняє наявність військового стану в Україні. У заявника з близьких родичів, які також є зацікавленими особами є мати ОСОБА_2 - дружина ОСОБА_4 , та сестра ОСОБА_3 - донька ОСОБА_4 . Встановлення статусу зниклого безвісти за особливих обставин військовослужбовця необхідне заявнику для реалізації соціальних гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку з чим заявник змушений звернутися до суду із даною заявою.

Суд, дослідивши матеріали заяви з доданими до неї документами, прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Так, відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із частиною другою статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб.

Положення ст. 306 ЦПК України, зокрема, визначено обов`язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.

Статтею 43 ЦПК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Статтею 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», зокрема, визначено, що особа, яка зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно із частиною третьою статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.

Таким чином, правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин не є тотожним правовому статусу фізичної особи, визнаної в судовому порядку безвісно відсутньою, існують відмінності у вказаних правових статусах. Зокрема, законодавством визначені різні способи їх набуття. Так, фізичну особу може бути визнано безвісно відсутньою лише в судовому порядку. У свою чергу, особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до відповідного Реєстру.

Тобто, законом визначено позасудовий порядок визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин.

Заявник звернувся до суду в порядку окремого провадження із вимогою про визнання батька зниклим безвісти за особливих обставин, що на відміну від визнання фізичної особи безвісно відсутньою, не є можливим у порядку окремого провадження, оскільки правовий механізм надання особі статусу зниклої безвісти регулюється Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» та не передбачений нормами Глави 4 Розділу IV ЦПК України.

Таким чином, оскільки правовий механізм надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин регулюється Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», тобто законом визначено позасудовий порядок визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин, тому заява ОСОБА_1 про визнання особи зниклою безвісти за особливих обставин не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо, заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, у відкритті провадження у справі належить відмовити на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43, 186, 293, 260, 261, 306, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ :

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Шевченківська районна державна адміністрація в м. Києві про визнання особи зниклою безвісті за особливих обставин - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії цієї ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Суддя І.Ю. Котлярова