справа № 492/1419/24
провадження № 2/492/338/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Варгаракі С.М.,

при секретарі судового засідання Деде К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту, -

встановив:

Представник позивачки звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просив зняти арешт з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 18210820 від 23 листопада 2010 року, а також 27 квітня 2021 року на підставі постанови про арешт майна № 03-33/1263 від 08 грудня 2020 року у виконавчому провадженні № 61017696, посилаючись на те, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , але шлюб розірваний. Під час шлюбу сторонами було набуто у власність вищезазначену квартиру, право власності на яку визнано у судовому порядку за ОСОБА_1 . На теперішній час виникла необхідність провести державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, однак на квартиру накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, що унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на квартиру, у зв`язку з чим позивачка змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Представник позивачки надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про місце, дату і час судового засідання повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, але до суду від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням частини 3 статті 211 ЦПК України, судом, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

28 квітня 2021 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , відповідачем справі (а.с. 8), який на підставі рішенням суду від 12 грудня 2021 року розірваний (а.с. 9). 31 березня 2018 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 10), який на підставі рішенням суду від 19 липня 2022 року розірваний (а.с. 11). Внаслідок реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила своє прізвище на наявне « ОСОБА_6 » (а.с. 12-13).

Під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 сторони придбали двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , а також житловий будинок АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 08 липня 2004 року, зареєстрованим у Державному реєстрі правочинів, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15 серпня 2008 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15 серпня 2008 року (а.с. 15, 16, 17, 18).

Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 19 листопада 2013 року визнано мирову угоду, якою ОСОБА_3 набуває право приватної власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 14).

23 березня 2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1009/09, виданого 28 грудня 2009 року, у зазначеному виконавчому провадженні винесено постанову від 23 листопада 2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 24). Постановою від 27 грудня 2013 року виконавчий документ повернутий стягувачеві (а.с. 25).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 393012580, № 393012867 від 30 серпня 2024 року наявні відомості в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер 10521753 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 18210820 від 23 листопада 2010 року відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області, а також реєстраційний номер 41719887 про накладення арешту на зазначену квартиру на підставі постанови про арешт майна № 03-33/1263 від 23 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні № 61017696 (а.с. 19, 20-21).

Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 05 вересня 2024 року відомості про боржника ОСОБА_7 відсутні (а.с. 22). Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 14 жовтня 2024 року виконавче провадження № 18210820 завершено (а.с. 26-27). Згідно листа Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 21.6-32/19783 від 09 жовтня 2024 року у відділі перебувало виконавче провадження № 61017696, в рамках якого зареєстровано обтяження нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна № 03-33/1263 від 08 грудня 2020 року, станом на 09 жовтня 2024 року на виконанні зазначений виконавчий документ не перебуває (а.с. 30).

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статей 1, 3 ЦК України, статей 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як визначено частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зняття арешту майна можливе лише на підставі рішення суду.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини».

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Судом встановлено, що 23 березня 2010 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1009/09, виданого 28 грудня 2009 року, у зазначеному виконавчому провадженні винесено постанову від 23 листопада 2010 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 24). Виконавчий документ повернутий стягувачеві (а.с. 25).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 393012580, № 393012867 від 30 серпня 2024 року наявні відомості в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстраційний номер 10521753 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 18210820 від 23 листопада 2010 року відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області, а також реєстраційний номер 41719887 про накладення арешту на зазначену квартиру на підставі постанови про арешт майна № 03-33/1263 від 23 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні № 61017696 (а.с. 19, 20-21). Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 14 жовтня 2024 року виконавче провадження № 18210820 завершено (а.с. 26-27). Згідно листа Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 21.6-32/19783 від 09 жовтня 2024 року у відділі перебувало виконавче провадження № 61017696, в рамках якого зареєстровано обтяження нерухомого майна на підставі постанови про арешт майна № 03-33/1263 від 08 грудня 2020 року, станом на 09 жовтня 2024 року на виконанні зазначений виконавчий документ не перебуває (а.с. 30).

Таким чином, позивачка не може безперешкодно реалізувати своє право власності на нерухоме майно, у зв`язку з тим, що на зазначене майно накладено арешт згідно з постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 18210820 від 23 листопада 2010 року та постановою про арешт майна № 03-33/1263 від 23 жовтня 2010 року у виконавчому провадженні № 61017696, існування такого арешту є невиправданим втручанням у право позивачки на мирне володіння майном, оскільки виконавчі провадження, в рамках яких накладено такі арешти, завершені та у органах ДВС відсутні відомості про будь-яке виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту з майна підлягають задоволенню.

На підставі статті 41 Конституції України, статей 11, 14, 321, 391 ЦК України, статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статтями 2, 7, 10, 11, 12, 17-19, 48, 76-81, 89, 211, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна 10521753, накладений на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадження № 18210820 від 23 листопада 2010 року відділу державної виконавчої служби Арцизького районного управління юстиції Одеської області; б) номер в Державному реєстрі речових прав (спеціальний розділ) 41719887, накладений 27 квітня 2021 року на підставі постанови про арешт майна № 03-33/1263 від 08 грудня 2020 року, винесеною Арцизьким районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні № 61017696.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Варгаракі С.М.