Провадження № 22-ц/802/211/25 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Федонюк С. Ю.,

секретар Власюк О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року у складі судді Сметани В. М.,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (надалі - ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») звернулося до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 19 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2832169, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 20000,00 гривень строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітована АТ «КБ «Приватбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом, у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, який був підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

28 червня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги №28/06/23, відповідно до умов якого право вимоги за договором №2832169 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19 січня 2022 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».

Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, заборгованість не погасив. Станом на 28 червня 2023 року, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 102602,00 гривень з яких 20000,00 гривень заборгованість за кредитом, 82602,00 гривень заборгованість за нарахованими процентами, які проси стягнути на свою користь з відповідача.Також просив стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 гривень та 5000,00 гривень витрат на правову допомогу.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в зв`язку з технічним збоєм витяг з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 не було додано до позовної заяви, що подавалась через Електронний кабінет підсистеми Електронний суд ЄСІТС. Відповідач не заперечував щодо відступлення право вимоги за Кредитним договором на підставі Договору відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023, не оспорював в судовому порядку відступлення прав вимоги. Позивач, як новий кредитор, має всі персональні дані Відповідача, документи, що підтверджують заборгованість Відповідача (Паспорт споживчого кредиту. Кредитний договір. Додаток №1 до Кредитного договору, довідка платіжної установи про переказ коштів, тощо), що були передані Первісним кредитором на виконання Договору відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023. Також в апеляційній скарзі наводить доводи щодо: укладення Договору № 2832169 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.01.2022 в електронній формі; правомірності нарахування процентів за користування кредитними коштами за Договором № 2832169 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.01.2022.

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважає за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 19.02.2025, тобто, дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір №2832169 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Відповідно до умов договору №2832169 від 19 січня 2022 року сума кредиту 20000,00 гривень, строк кредиту 360 днів.

Умова Договору передбачено, що Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_2 (п.2.1 Договору).

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора (далі - ITC). Кредитний договір підписаний Відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши на платіжну картку НОМЕР_2 кредитні кошти в розмірі 20000,00, що підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-2902 від 29 лютого 2024 року.

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надано виписку з карткового рахунку, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 , та 19 січня 2022 року зараховано на карту кошти в розмірі 20000,00 гривень.

Згідно з копією розрахунку заборгованості за договором №2832169 від 19 січня 2022 року станом на 28 червня 2023 року, ОСОБА_1 має заборгованість 102602,00 гривень, яка складається з 20000,00 гривень тіло кредиту, 82602,00 гривень процентів за користування кредитом.

Відповідно до договору факторингу №28/06/23 від 28 червня 2023 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», клієнт передає (відступає) фактору свої права вимоги, а фактор набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором №2832169 від 19 січня 2022 року від первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з п. 1) ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» вважає себе кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором №2832169 від 19 січня 2022 року, укладеним відповідачем з ТОВ «Лінеура Україна», право грошової вимоги від якого перейшло на підставі Договору факторингу №28/06/23 від 28 червня 2023 року.

На підтвердження переходу права вимоги позивач до позовної заяви долучив: копію Договору № 2832169 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.01.2022; копію Додатку № 1 до Договору № 2832169 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.01.2022; копію паспорту споживчого кредиту; копію розрахунку заборгованості за Договором № 2832169 від 19.01.2022 Первісного кредитора; копію довідки про переказ коштів на платіжну карту № НОМЕР_1 ; копію правил надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту; копію Договору відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 з додатками; копію листа вих. № 29/06/23-1 від 29.06.2023 щодо переказу коштів; копію платіжної інструкції про оплату за Договором відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023; копію установчих документів.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Позивач ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», всупереч зазначених вище вимог закону, не надало суду першої інстанції реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються (витягу з реєстру), підписаного уповноваженими особами ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та ТОВ «Лінеура Україна», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» права вимоги за кредитним договором №2832169 від 19 січня 2022 року.

Щодо наданого ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» до апеляційної скарги витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023, то такий доказ апеляційним судом не приймається до уваги з огляду на таке.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина перша статті 83 ЦПК України).

Відповідно до частини восьмої статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже єдиним винятковим випадком, який передбачає можливість прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, є існування об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача).

Однак, про наявність таких об`єктивних обставин позивач суду не повідомляв.

Згідно з частиною третьою статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 264/949/19 вказав, що відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При подачі апеляційної скарги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» долучив новий доказ та зазначив, що в зв`язку з технічним збоєм витяг з реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 не було додано до позовної заяви.

Однак, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності технічного збою під час подання апеляційної скарги через Електронний кабінет підсистеми Електронний суд ЄСІТС.

Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції представник позивача не був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, з"ясувати, чи всі бажані докази додані до позовної заяви,а виявивши їх відсутність - заявити клопотання про долучення відповідного доказу.

Та обстаивна, що завірену копію витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 28/06/23 від 28.06.2023 позивачем було надіслано відповідачу, не спростовує висновків суду про недоведеність позивачем наявності у нього права вимоги, оскільки суду такий доказ поданий не був.

Із змісту апеляційної скарги та доданих доказів вбачається, що позивач просить апеляційний суд долучити до матеріалів справи ті докази, на відсутність яких послався суд першої інстанції відмовляючи в позові, і які не були подані до суду в порядку та строки, встановлені законом.

Ураховуючи ту обставину, що суд першої інстанції відмовив в позові про стягнення заборгованості за кредитним договором у зв"язку із недоведеністю позивачем переходу права вимоги до ОСОБА_1 , з чим погоджується апеляційний суд з огляду на обставини цієї справи та надані позивачем суду першої інстанції докази, аргументи апеляційної скарги, які стосуються обставин укладення кредитного договору №2832169 від 19 січня 2022 року, його виконання, обсягу заборгованості та порядку її нарахування, стягнення витрат на професійну правничу допомогу, не впливають на законність оскарженого рішення та не слугують підставою для його зміни чи скасування.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін, оскільки оскаржене рішення постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України розподіл судових витрат судом не здійснюється у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 26 листопада 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: