ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4591/24 Номер провадження 22-ц/814/591/25Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Кузнєцова О.Ю., Панченко О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30 вересня 2024 року, постановлене суддею Тімошенко Н.В. (повний текст складено 04 жовтня 2024 року),

у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (далі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

в с т а н о в и в:

30.04.2024 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося в суд із указаним позовом, уточнивши його вимоги заявою від 10.06.2024, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії в сумі 33 631,84 грн.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що основним напрямком господарської діяльності ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води споживачам категорії населення, які, відповідно до норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги» віднесені до комунальних та які надаються ОСОБА_1 , як суб`єкту користування (індивідуальний споживач) на підставі індивідуального договору.

Індивідуальний договір є публічним договором приєднання, який набув чинності з 01.12.2021 та встановлює порядок і умови надання послуг з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, текст якого розміщений на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua.

Згідно із пунктом 5 указаного договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати послуги в строки і на умовах, що визначені цим договором. Такому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі за встановленими тарифами, які:

- введені в дію з 01.12.2020 постановою НКРЕКП від 30.11.2020 №2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»;

- введені в дію з 01.11.2021 рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 №286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто із 01.05.2022;

- введені в дію з 01.10.2022 рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 №477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго».

Розмір плати за надані послуги становить: за послугу постачання теплової енергії: умовно-змінна частина плати по двоставковому тарифу 1 248,25 грн./Гкал (протягом опалювального періоду); умовно-постійна часина плати 1 502,73 грн. (щомісячно протягом року); плата за абонентське обслуговування - 29,38 грн.

Відповідачем умови зобов`язання належним чином не виконуються, унаслідок чого за адресою: АДРЕСА_1 , у період із 01.09.2022 по 01.03.2024 утворилася заборгованість у загальному розмірі 33 631,84 грн., заявлена до стягнення разом із судовими витратами у розмірі 3 028,00 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 30.09.2024 позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.09.2022 по 01.03.2024 в сумі 33 631,84 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» понесені судові витрати у розмірі 3 028,00 грн.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що відповідачка, як споживач комунальних послуг, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», належним чином не виконала обов`язок по їх оплаті, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, розмір якої підтверджено належними доказами.

Відповідачка ОСОБА_1 із рішенням суду першої інстанції не погодилася та подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Посилаючись на зміст розрахунку заборгованості, зокрема, викладені у ньому відомості щодо кількості спожитої у період із 01.09.2022 по 01.02.2024 теплової енергії - 9,80158 Гкал, доводить неможливість поставки такої кількості енергії до однієї квартири.

Зазначає, що нею було надано суду рахунок на оплату послуг з теплопостачання теплової енергії за вересень 2022 року, в якому у графі борг на 01.09.2022 зазначено «0,00», а графі борг на 30.09.2022 зазначено «33 631,84».

Вважає, що позивач формував документ (розрахунок) та вносив у нього нічим не підтверджені дані. Відповідачці також не зрозуміло з яких показів і за який конкретний період заявлена до стягнення заборгованість.

Звертає увагу, що у відповіді на відзив позивач вказав нову обставину виникнення заборгованості, пов`язуючи її з помилковим обрахуванням площі квартири 28,95 кв.м., замість 75 кв.м. При цьому районним судом не досліджено питання правильності нарахувань за теплову енергію. Натомість, відповідачку фактично звинуватили у несумлінному виконанні обов`язків та не наданні відомостей про опалювальну площу. Хоча в матеріалах справи, на думку відповідачки, наявні докази протилежного.

Вважає, що поза увагою районного суду залишився той факт, що у будинках, де встановлено лічильник загальна кількість спожитого тепла у будинку ділиться на загальну площу квартир і множиться на площу конкретного житла. Отже, позивач неправильно сформував у платіжних документах і рахунках кількість ОСОБА_2 , які використані на опалення метру квадратного площі для мешканців багатоквартирного будинку ніж є насправді.

Вважає, що в момент, коли позивач з`ясував, що неправильно розраховує свою загальну площу будинку і бере до увагу менше площу, він був зобов`язаний здійснити перерахунок для всіх споживачів у бік зменшення за останні три роки. Проте позивач викладеного не зробив.

Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення районний суд не дослідив достовірність наданої позивачем інформації, зокрема, щодо загальної площі будинку; кількості витраченої енергії на опалення 1 кв.м.; недійсності рахунку; подвійного стягнення з відповідача плати за ту суму кількість теплової енергії, яка вже була фактично сплачена.

Вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. Тоді як суд першої інстанції не прийняв до уваги те, що у позивача були наявні правовстановлюючі документи із зазначенням фактичної площі квартири, тоді як дії підприємства були недобросовісними. Зокрема, позивач тричі змінював періоди виникнення заборгованості та вказував різну кількість ОСОБА_2 , яку він, нібито, поставляв споживачам.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19.11.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 21.11.2024.

05.12.2024 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» подано відзив на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Повідомляє, що 24.12.2020 за адресою: АДРЕСА_2 був установлений та прийнятий на абонентський облік підприємства загальнобудинковий прилад обліку теплової енергії.

З моменту його встановлення нарахування за послугу з централізованого опалення мешканців проводилося відповідно до п.12 Правил надання послуг з централізованого опалення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, за показаннями будинкових засобів обліку теплової енергії. Загальний обсяг спожитої на опалення приміщень теплової енергії розподілявся відповідно пропорційно опалювальної площі кожної опалювальної квартири.

До 24.12.2020 підприємство проводило нарахування згідно із п.21 указаних Правил, за яким у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку воду і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно із установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.м. опалювальної площі квартири та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Звертає увагу, що заперечуючи проти позовних вимог з підстав їх недоведеності, відповідачкою не надано власного розрахунку та не спростовано доводів позивача щодо вказаних даних про опалювальні періоди, тарифи та обсяги споживання.

Зазначає, що за обліковими даними підприємства особовий рахунок НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , відкрито із 1999 року, опалювальна площа вказаної квартири складала 28,95 кв.м.

Наголошує, що тільки у вересні 2022 року споживач послуг звернувся до абонентської служби підприємства та надав технічний паспорт, виготовлений 11.02.2016 згідно з яким, опалювальна площа вказаної квартири складає 75 кв.м. Із підстав викладеного у вересні 2022 року підприємством проведено коригування нарахувань в межах строків, визначених статтею 256 ЦК України, що відображено в розгорнутому розрахунку заборгованості та в рахунку на оплату послуг за вересень 2022 року.

Зазначає, що під час розгляду справи в суді відповідачем не були надані правовстановлюючі документи на квартиру, у зв`язку із чим підприємством 10.09.2024 отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за змістом якого власником квартири є ОСОБА_1 , загальна площа квартири 75,00 кв.м.

27.01.2025 відповідачкою ОСОБА_1 подано до апеляційного суду відповідь на відзив, у якому наголошує, що позивачем так і не вказано конкретний період часу, в який була сформована заборгованість у розмірі 33631,84 грн., не вказано який саме розрахунок при цьому слід брати до уваги. Також вказує на відсутність у розрахунку обов`язкового реквізити - дати його складання, а також пояснень застосування розміру опалювальної площі 28,95 кв.м., замість 75 кв.м., з урахуванням того, що перепланування житла не проводилося.

Із підстав раніше викладених у доводах апеляційної скарги доводить відсутність доказів проведення перерахунку для всіх споживачів в бік зменшення за останні три роки.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надає послуги з постачання гарячої води на підставі індивідуального договору від 01.12.2021, який є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуги з постачання гарячої води індивідуальному споживачу. Даний договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.

ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 75,00 кв.м., житловою площею 51,2 кв.м.; підстава набуття права власності: свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 01.03.2016 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Ющенко В.В., зареєстровано в реєстрі за №338./а.с.4/

Згідно із розрахунком заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , о/р 17-534-1-0 із 01.09.2021-01.02.2024 складає 39040,22 грн./а.с.5/

Відповідно до рахунку на оплату послуги з централізованого опалення за серпень 2022 року, складеного для абонента ОСОБА_3 , о/р НОМЕР_1 , опалювальна площа квартири складає 28,95 кв.м., сума боргу 678,07 грн./а.с.36/

За змістом рахунку на оплату послуги з постачання теплової енергії за вересень 2022 року, складеного ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» для абонента ОСОБА_1 , наявні наступні відомості: площа квартири - 75 кв.м.; плата за абонентське обслуговування - 29,38; умовно-постійна частина плати - 2082,15 грн./тариф 79472,03; умовно-постійна частина плати - 4917,27 грн./тариф 162986,29; теплова енергія на опалення приміщення (поточні показники лічильника 274,028; попередні - 259,285) - 1320,92 грн./тариф 1332,52; теплова енергія на опалення приміщення (поточні показники лічильника 313,365; попередні - 274,028) - 3373,53 грн./тариф 1332,52; загальнобудинковий прилад обліку (поточні показники лічильника 259,285; попередні - 193,546) - 10 026,48/тариф 1596,93; теплова енергія на загальнобудинкові потреби опалення (поточні показники лічильника - 313,365; попередні - 274,028) - 1064,18/тариф 1332,52; теплова енергія на опалення МЗК (поточні показники лічильника - 274,028, попередні - 259,285) - 286,90/ тариф 1332,52; функціонування системи опалення будинку (поточні показники лічильника - 274,028, попередні 0 259,285) - 110,57/тариф 1332,52; до сплати 33631,84./а.с.19/

Згідно із відомостями особистого кабінету споживача ОСОБА_1 за період із 01.08.2022 по 13.05.2024 борг становить 33631,84 грн./а.с.20-21/

Відповідачем надано платіжні інструкції на підтвердження сплати нею на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» платежів у загальній сумі 10385,99 грн./а.с.22-24/

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив із того, що відповідачка є власником квартири та споживачем послуг з теплопостачання, а тому зобов`язана оплатити їх вартість. Оскільки відповідачка належним чином зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконала, частково вносила платежі за послуги з теплопостачання, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують, оскільки зводяться до довільного трактування норм права та переоцінки доказів на власну користь. При цьому, колегія суддів ураховує наступне.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої цієї статті обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом (частина сьома статті 21 цього Закону).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

За змістом частини першої статті 19 цього Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведене відповідає сталій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №750/12850/16-ц від 26.09.2018, №642/2858/16 від 06.11.2019.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Належність виконання зобов`язання є предметом доказування і у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформульованої у справі №913/618/21 від 08.06.2022.

Згідно зі статтями 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02.10.2018, №917/1307/18 від 23.10.2019.

Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано, а тому як власник майна вона несе тягар його утримання, про що правильно зазначив суд першої інстанції мотивуючи підстави стягнення фактичного спожитих послуг з теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність суми боргу суперечать матеріалам справи, а пасивна поведінка відповідачки обізнаної із реальним розміром опалювальної площі, що в рази перевищує зазначену в рахунках на плату (28,95 кв.м.) ставить під сумнів її добровісність як споживача послуг.

При цьому колегія суддів ураховує, що згідно із пунктом 26 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830, надання виконавцю інформації про опалювану площу (об`єм) приміщення є обов`язком споживача. У разі зміни опалюваної площі (об`єму) приміщення споживач надає у місячний строк виконавцю інформацію про таку зміну разом з копією технічного паспорта приміщення з метою подальшого внесення змін до договору.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності у позивача правовстановлюючих документів із зазначенням фактичної площі квартири, не змінюють законодавчо визначеної методики розрахунку відповідно до розміру опалюваної площі (об`єму) приміщення.

Установлені виконавцем розбіжності в розмірі опалювальної площі не звільняють споживача комунальних послуг від оплати їх вартості та є підставою здійснення перерахунку. Доказів на підтвердження неправильного обрахування розміру стягнення, включно із періодом нарахування, відповідачем не надано, як і не доведено порушення підприємством Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг.

Заперечення відповідачки, викладені у доводах апеляційної скарги щодо неможливості поставки такої кількості енергії як 9,80158 Гкал до однієї квартири, зводяться до нерозумінні методики розрахунку вартості спожитої електроенергії за період із 01.09.2022 по 01.02.2024, виходячи із розміру опалювальної площі 75,00 грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно неправильно сформованих позивачем у платіжних документах і рахунках кількості Гкал, які використані на опалення метру квадратного площі для мешканців багатоквартирного будинку, колегія суддів відхиляє як неспроможні. Оскільки такі твердження відповідачки зумовлені помилковою оцінкою певних обставин справи та є припущеннями, які не підтверджені жодними доказами.

Посилання відповідачки на рахунок на оплату послуг з теплопостачання теплової енергії та викладені у ньому відомості щодо розміру заборгованості за вересень 2022 року, не впливають на правильність висновків районного суду щодо підставності позову. При цьому колегія суддів звертає увагу, що із вересня 2022 року, коли відповідачка дізналася про наявність заборгованості, по квітень 2024 року, дати звернення позивача в суд із цим позовом, відповідачка не зверталася до позивача з питанням здійснення перерахунку вартості комунальних послуг або до суду за захистом прав споживачів.

Доводи відповідачки, що в момент, коли позивач з`ясував, що неправильно розраховує свою загальну площу будинку і бере до увагу менше площу, він був зобов`язаний здійснити перерахунок для всіх споживачів у бік зменшення за останні три роки є її припущеннями , які в межах заявленого спору оцінці не підлягають.

Інших доводів, які б у розумінні статті 376 ЦПК України були б обов`язковою підставою для скасування судового рішення, апеляційна скарга не містить та зводиться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду залишити без змін

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 30 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 11.02.2025.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді О.Ю. Кузнєцова

О.О. Панченко