Справа № 283/2792/24
Провадження №2/283/241/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Левченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

встановив:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 19955 від 05.02.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 , в розмірі 12500 гривень, яка виникла станом на 25.06.2024 року і складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 2000 гривень;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 10500 гривень.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що 05.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 шляхом підписання документу електронним підписом було укладено договір про надання фінансового кредиту № 19955, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 2000 гривень та зобов`язувалась його повернути, у тому числі сплатити проценти за користування кредитом у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це відповідач не виконала в свого обов`язку та не повернула наданий їй кредит у строки, передбачені кредитним договором, тому у відповідача утворилась заборгованість у загальному розмірі 12500 гривень.

17.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги до боржників, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаному в реєстрі боржників, зокрема за договором № 19955 від 05.02.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 .

За таких обставин просить позов задовольнити.

Відповідач подала заяву в якій вказала, що згодна повернути кредит в розмірі 2000 гривень та відсотки в розмірі 900 гривень (а.с. 45).

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту № 19955 (а.с. 14-16). Відповідно до умов цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» зобов?язувалось надати ОСОБА_1 кредит в розмірі 2000 гривень, відповідача зобов?язувалась повернути кредит в обумовлені договором строки та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5% на добу від суми кредиту. Кредит надавався строком на 18 днів. Згідно графіку розрахунків відповідач повинна була сплатити відсотки за 18 днів користування кредитом в сумі 900 гривень (а.с. 16).

Даний договір підписаний електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором.

17.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги до боржників, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаному в реєстрі боржників, зокрема за договором № 19955 від 05.02.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 (а.с. 17-20, 10).

Із виписки з особового рахунку вбачається, що загальний розмір заборгованості з повернення кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, за договором про надання фінансового кредиту № 19955 від 05.02.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 , станом на 25.06.2024 року становить в розмірі 12500 гривень, яка виникла станом на 25.06.2024 року і складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 2000 гривень;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 10500 гривень (а.с. 9).

Суд не погоджується з даною заборгованістю з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У силу п. 1 частини першої ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша ст. 1077 ЦК України).

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Частиною першою ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п.1 частини другої ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори й інші правочини.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; -аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку особа отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Так, згідно із ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини першої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини першої ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України.

У разі укладення договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту № 19955 (а.с. 14-16), за умовами якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 2000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника (а.с. 25).

Згідно з п. 1.2 договору № 19955 кредит надавався строком на 18 днів, тобто до 22.02.2021 року. Кошти в розмірі 2000 гривень були перераховані на картку позичальника 05.02.2021 року, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» (а.с. 25).

Умовами договору позики на період зазначений в п. 1.2 договору, встановлена плата за користування кредитом у розмірі 2,5% на добу від суми кредиту.

Відповідно до графіку розрахунку до договору № 19955 від 05.02.2021 року розмір відсотків за 18 днів користування кредитом становить 900 гривень (а.с. 16).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини другої ст. 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частини другої ст. 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 виснувала, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом").

З наданих суду розрахунків заборгованості вбачається, що позивач нарахував проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування, тобто з 05.02.2021 року по 25.06.2024 року (а.с. 9). Таким чином розмір зайво нарахованих процентів становить 9600 гривень (10500 гривень 900 гривень).

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для стягнення з ОСОБА_1 суми непогашеної заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 19955 від 05.02.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 , у розмірі 2900 гривень, яка складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 2000 гривень;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 900 гривень (2000 гривень : 100% х 2,5% х 18 днів = 900 гривень).

Позивач визнала заборгованість у вищевказаному розмірі.

Пред`явлені до стягнення проценти у сумі 9600 гривень (10500 гривень 900 гривень) задоволенню не підлягають, оскільки нарахування останніх відбувалося поза межами строку кредитування.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно виписки позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Позов задоволений на 23%. Таким чином суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 557 гривень 15 копійок (2422 гривні 40 копійок х 23%).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року та акт про отримання правової допомоги на суму 10500 гривень.

Враховуючи часткове задоволення позову на 23%, з відповідача на користь позивача стягуються витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2415 гривень (10500 гривень х 23%).

Керуючись ст. ст. 209-265 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 203, 509, 510, 512, 514, 525, 526, 530, 610, 625, 627, 628, 639, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,-

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок № 82, офіс 7) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 19955 від 05.02.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 , в розмірі 2900 гривень, яка складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 2000 гривень;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 900 гривень.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» (, місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, будинок № 82, офіс 7) витрати на сплату судового збору в розмірі 557 гривень 15 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2415 гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: А. О. Тимошенко