Номер провадження: 22-ц/813/2221/25
Справа № 496/2683/23
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 квітня 2024 року у складі судді Пендюри Л.О.,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Заявою Договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року яка станом на 14.11.2022 року становить 191381, 40 грн. та судові витрати по справі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.05.2016 року відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» і підписав Заяву про акцепт публічної пропозиції/Угоду № PDV2 1512226. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловив повну та безумовну згоду з її умовами.

06.09.2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою № 014-RO-82-103847012, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 129325, 64 грн. до 06.09.2027 року з фіксованою процентною ставкою 52,90 % річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору, тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором. Станом на 14.11.2022 року заборгованість відповідача перед банком склала 191381 40, грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 164330,18 грн, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 599,34 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 27051,22 грн, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 25145,89 грн.

На підставі п. 1.1. Заяви-Договору, банк надає клієнту послугу споживчого кредиту, під яким розуміються грошові кошти, що надаються клієнту шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок клієнта з метою придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до умов п. 1.3. Заяви Договору, з дати надання Кредиту, Банк зобов`язався надати Клієнту Кредит в сумі 129325 грн 64 к., а Клієнт зобов`язаний повернути Банку Кредит та платити проценти за його користування. В залежності від операційної моделі банку, надання кредиту може здійснюватися: а) шляхом зарахування коштів на поточний рахунок клієнта; б) шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок.

Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовах Кредитного договору. Відповідно до умов п. 3.2 заяви-договору, клієнт здійснює погашення кредиту та процентів ануїтетними платежами. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за відповідною формулою.

Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року разом з Додатком № 1 та заявою-страхування життя № РБ1704-г від 12.06.2020 року складено в електронній формі засобами системи «Райффайзен онлайн». Датою підписання між банком і клієнтом зазначених документів є дата підписання їх зі сторони банку електронним підписом банку.

Проте, всупереч вимогам п. 3.2 та п. 3.3 заяви-договору відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов Договору погашення кредиту та відсотків за кредитом.

Так, у зв`язку з невиконанням відповідачем умов Договору на адресу відповідача було направлено вимогу виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів.

Враховуючи те, що відповідач не виконує умови Договору та вимоги Банку щодо врегулювання заборгованості, тим самим нівелюючи приписи чинного законодавства України, Банк змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. (а.с. 1 5)

Позиція відповідача в суді першої інстанції

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив в її задоволенні відмовити. Зазначив, що заява-договір та графік платежів, як зазначив позивач, підписані відповідачем за допомогою електронного підпису, та на місці підпису вказано: «Електронний підпис: 787952 +02». Однак, в угоді від 26.05.2016 року № PDV2-1512226 зазначений інший номер відповідача, а саме «». Немає підстав вважати, що відповідача знайомили з правилами обслуговування, на які посилається позивач, так як матеріали не містять підтверджень, що саме ці правила, тарифи, заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них, розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-договір. В паспорті споживчого кредиту міститься застереження, відносно до якого, наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для клієнта є репрезентативними та базуються на обраних ним умовах кредитування, викладених вище і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і клієнт виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору. Оскільки умови договору розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладання відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з яких він ознайомлений. Відповідно до умов наданої позивачем заяви-договору, кредит має бути надано на рахунок, вказаний у п. 1.2. Однак, в п. 1.2 заяви-договору не вказаний номер поточного рахунку. Зважаючи на те, що в п. 1.2 заяви-договору не вказаний поточний рахунок, на який має бути наданий кредит, надана позивачем виписка не може бути належним доказом того, що кошти були виплачені саме відповідачеві, а не особі, яка має однакові з відповідачем прізвище та ініціали « ОСОБА_1 », а також того, що кошти були виплачені саме на підставі та на умовах заяви-договору № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2023 року. Таким чином, з наданих позивачем матеріалів неможливо встановити належність саме відповідачеві рахунку, вказаного у виписці ні зв`язок між випискою та заявою-договором.

Також представник відповідача у відзиві зазначив, що позивач надав виписку по рахунку лише за 06.09.2023 року та не надав виписку по рахунку, з якої вбачається подальший рух коштів, в тому числі суми сплати заборгованості. Наданий же позивачем розрахунок суми заборгованості не може бути сам по собі доказом наявності заборгованості та руху коштів, а є лише вираженням позиції позивача.

Представник відповідача зазначив, що згідно графіку платежу, наданого позивачем, є щомісячна сума платежу, куди входить кредит та відсотки. З лютого місяця 2022 року, тобто після введення воєнного стану в Україні, відсотки почали нараховуватись окремо додатково. Позивач просить стягнути суму кредиту 164330,18 грн, куди очевидно входять і відсотки, адже сам кредит заявлений менший, у розмірі 129325,64 грн і суму нарахованих з лютого 2022 року додаткових відсотків. Вочевидь нараховані за прострочення оплати кредиту після введення воєнного стану підлягають списанню та не можуть бути стягнуті. (а.с. 64 66)

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23 квітня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за Заявою-Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року у розмірі 191381, 40 грн, що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 164330, 18 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 599, 34 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 27051,22 грн., в тому числі прострочена заборгованість за відсотками 25145,89 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплачений судовий збір в сумі 2870, 72 грн.

Рішення мотивовано тим, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за Заявою - Договором про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року, та те, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, направлення позивачем відповідачу Вимоги про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором та надання можливості позичальнику добровільно врегулювати заборгованість за Кредитним договором протягом 30 днів, та не надання відповідачем суду жодних доказів, які б спростували позовні вимоги позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 191381 грн 40 к.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 квітня 2024 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що з наданого договору не вбачається, що він підписаний електронно - цифровим підписом ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Позивач не надав доказів обміну електронними повідомленнями, відтак підписання договору про надання кредиту електронним цифровим підписом ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, вчиненим з урахуванням положень ч. ч. 6, 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 ЦК України. Позивачем не доведено та не надано доказів, на підставі яких можна було б стверджувати, що саме ОСОБА_1 були застосовані будь-яким способом ідентифікатори (коди підписання договору), якщо вони взагалі надсилались кимось. Зокрема, відсутні докази отримання відповідачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно - телекомунікаційних системах кредиторів. Відсутні й докази щодо ідентифікації за номером телефону, який би належав позичальнику. З наданих Позивачем доказів неможливо стверджувати, що під час проведення верифікації товариством дійсно проведена ідентифікація особи, з якою укладається договір. А отже, за відсутності належних та допустимих доказів проведення ідентифікації, надіслання одноразових ідентифікаторів, і належних доказів надання кредитних коштів, відсутні підстави стверджувати про укладення ним кредитного договору. Крім того, немає підстав вважати що Відповідача знайомили з правилами обслуговування, на які Позивач посилається у позові, що Відповідачеві надавались Правила, Тарифи, разом зі всіма змінами, додатками. Матеріали справи також не містять підтверджень, що саме ці Правила, Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них, розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст.263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції безпідставно визнано встановленим передачу кредитних коштів Відповідачеві. Суд першої інстанції при цьому посилався на виписку по рахунку як на достатній доказ. Однак Виписка видана лише за один день, а саме 06.09.2021 р., отже неможливо встановити чи Відповідач зняв ці кошти, перерахував, користувався ними, чи був взагалі рух коштів. Таким чином, з наданих Позивачем матеріалів неможливо ні встановити належність саме Відповідачеві рахунку, вказаного у виписці, ні зв`язок між випискою та Заявою договором, ні взагалі факт можливості користування коштами ОСОБА_1 . Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Позивача). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів банку кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17 та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 року № 6-16цс15.

Позивачем не було надано документального підтвердження відступлення права грошової вимог.

Відсотки визначені графіком платежів входять до суми кредиту, а відсотки які Позивач просить стягнути у розмірі 27 051,22 грн. вочевидь нараховані за прострочення оплати кредиту після введення воєнного стану, відповідно до діючого законодавства підлягають списанню та в будь-якому випадку не можуть бути стягнені. (а.с. 137 143)

Узагальнені доводи позивача в апеляційному суді

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у відзиві на апеляційну скаргу просило залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач вказує, що кредитний договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладеним.

Позивачем було надано докази на підтвердження надання кредитних коштів та неналежне виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Надані банком виписки відповідають вимогам встановленим законодавством. Апелянту надавалась інформація щодо умов договору, з якою він ознайомився та підтвердив факт ознайомлення підписавши кредитний договір. Підписуючи даний Договір Відповідач погодився, що він до його підписання ознайомився з усіма умовами, на яких Товариство здійснює кредитування, а також свідомо обрав умови кредитування, викладенні у кредитному договорі.

Відступлення право вимоги до ОСОБА_1 підтверджується платіжною інструкцією до договору відступлення, яка засвідчує оплату передачі прави вимог. Зокрема, слід зазначити, що витяг з Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги є підтвердженням факту відступлення права вимоги за кредитним договором № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року та несе радше інформативний характер. А також на ньому відображені всі підписи та печатки сторін укладання договору факторингу.(а.с. 163 166)

Рух справи в суді апеляційної інстанції

03.02.2025 року від представника ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надійшло клопотання в якому останній підтримав позовні вимоги та розгляд справи просив проводити за відсутності представника товариства.

У судовому засіданні адвокат Шовков О.С., діючий від імені ОСОБА_1 , апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» Публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в AT «Райффайзен Банк Аваль». У Публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує Заяву про акцепт публічної пропозиції/угоду, за встановленою формою.

Також у Публічній пропозиції зазначено, що ця Публічна пропозиція, Заява про акцепт, Правила, разом із Тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. При цьому договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою Заяви про акцепт.

26.05.2016 року відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № PDV2-1512226 від 26.05.2016 року. Відповідно до угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua (а.с. 17).

Відповідно до п.2 Заяви № PDV2-1512226 від 26.05.2016 року, яка була укладена між позивачем та Відповідачем підписанням цієї угоди, клієнт приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання Послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами.

06.09.2021 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма юридичними правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк», що підтверджується витягом зі Статуту, та ОСОБА_1 було укладено Заяву - Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 (а.с. 9-12), згідно з умовами якого (п.п. 2.1.1. 2.3) Кредитор надав Позичальнику кредит в розмірі 129325,64 грн. на придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб в розмірі 116600,00 грн, оплата клієнтом страхового платежу в розмірі 12725,64 грн, строком на 72 місяці по з 06.09.2021 року по 06.09.2027 року під фіксовану процентну ставку - 52,90%.

Згідно з п.п. 2.4, 2.4.1 Договору дата оплати щомісячного ануїтетного платежу 6 числа кожного календарного місяця згідно Графіка. Дата та сума переказу коштів з КР на Поточний рахунок з метою виконання грошових зобов`язань за Кредитом, Клієнт доручає Банку здійснювати 1 числа кожного місяця Договірне списання коштів з КР на поточний рахунок в сумі 5968,36 гривень, яка дорівнює сумі ануїтетного платежу згідно Графіку.

Згідно з п.2.6 Договору у разі настання передбачених підпунктом 3.6.2 пункту 3.6 Статті 3 Розділу 6 Правил обставин Дефолту, Бак має право відмовити Клієнту в наданні Кредиту (з припинення зобов`язання банка надати Кредит) та/або вимагати дострокового виконання Клієнтом зобов`язань за Кредитом, включаючи повернення суми Кредиту, оплату процентів, пені та інших платежів за Кредитом, про що направляє Клієнту письмове повідомлення. На письмову вимогу Банка, Клієнт зобов`язаний здійснити дострокове погашення заборгованості за Кредитом у відповідності до умов, зазначених в письмовому повідомленні Банка. У разі невиконання цієї вимоги, Банк має право пред`явити вимогу поручителям та/або вжити заходи для стягнення заборгованості Клієнта за Кредитом, які не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до п. 5.2 Заяви-Договору про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року, Клієнт визнає та підтверджує, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини Сторін за цією Заявою-Договором поширюються положення Договору, Правил, в тому числі Розділів 2,6 Правил. Клієнт зобов`язується дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування Поточних рахунків, а також надання Банком Кредитів. Підписанням цієї Заяви-Договору Клієнт підтверджує, що відносини Сторін за цією Заявою-Договором застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2, 6 Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом (а.с. 9-12).

Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок Клієнта.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів викладених у відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги, що матеріали справи не містять доказів підписання ОСОБА_2 кредитного договору, з огляду на наступне.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач підписуючи Заяву-Договір про відкритті Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012 від 06.09.2021 року прийняв та погодився з його умовами, та вказаний договір було укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», матеріали справи не містять належних доказів про те, що договір укладено іншою особою.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Посилання апелянта на те, що матеріалами справи не містять доказів, що саме ОСОБА_1 було підписано кредитний договір не заслуговують на увагу.

Колегія суддів звертає увагу, що належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_1 не укладав і не підписував Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № PDV2-1512226 від 26.05.2016 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідачем суду не надано.

Відповідно до умов п. 1.3. Заяви-Договору кредит надаються зарахуванням коштів на сформований в системі Поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідачем не спростовано, що вказаний рахунок, відповідно до виписки по рахунку від 08.11.2022, на який було здійснено перерахування кредиту 06.09.2021 року в розмірі 129 325,64 грн (а.с. 16), не належить ОСОБА_1 ..

Відповідачем не спростовано, що телефонний номер НОМЕР_2 , з використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором договору, не належить ОСОБА_1 ..

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний договір Заява - Договір про відкриття Поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-103847012, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , недійсними не визнаний.

Крім того колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що без введення ОСОБА_1 логіна і паролю в інтернет-банкінгу (де він обслуговується), які відомі виключно останньому, здійснення його верифікації, передання ним та отримання позивачем персональних даних від відповідача з метою укладення договору, є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, як і незаконності заволодінням його персональними даними.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Райффайзен Банк Аваль»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з цим позовом Банк подав до суду підписану між сторонами Угоду № PDV2-1512226 від 26.05.2016 року, Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № PDV2-1512226 від 26.05.2016 року, розрахунок заборгованості, графік платежів, виписку по рахунку, згоду на обробку даних та паспорт споживчого кредиту.

Наявність згаданих доказів є такими, що підтверджують розмір заборгованості за тілом кредиту та заборгованість за простроченими процентами, які банк звернувшись до суду з даним позовом просив стягнути з ОСОБА_1 ..

Посилання апелянта про відсутність підписаного відповідачем умов та правил не заслуговує на увагу, оскільки інформація в якому є фактично продубльованою тій інформації, яка міститься в підписаній заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та паспорті споживчого кредиту, не є таким, що позбавляє суд прийти до висновку про погодження між сторонами відсоткової ставки за користування отриманим ОСОБА_1 кредитом, а також стягнути заборгованість за простроченими відсотками.

Відповідачем не було спростовано належним чином розмір заборгованості за кредитним договором.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про відсутність документального підтвердження відступлення права вимоги, оскільки вказані обставини не є предметом розгляду даної справи.

На підтвердження вказаних обставин позивачем було надано договір відступлення права вимоги №114/2-58, укладений 13.04.2023 між АТ «Райффайзен Банк» (Первісний кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (Новий кредитор); витяг з реєстру боржників від 18.04.2023 року до Договору Відступлення Права Вимоги №114/2-58 від 13.04.2023, відповідач ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором №014-RO-82-103847012; платіжну інструкцію №71034 від 13.04.2023.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27 лютого 2024 року було замінено первісного позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Кредит-Фінанс». (а.с. 118 119). Вказана ухвала набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем не було надано доказів визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №114/2-58, укладеного 13.04.2023 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «Кредит-Фінанс».

Посилання апелянта на те, що у зв`язку з веденням на території України воєнного стану банк не мав права на нарахування відсотків починаючи з 24.02.2022 не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України, У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На час дії воєнного стану законодавство України не передбачає скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Тобто позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки.

На час дії на території України воєнного стану законодавством України не передбачено скасування нарахування відсотків за користування кредитними коштами, а отже таке нарахування є правомірним і позичальник має сплачувати тіло кредиту та нараховані відсотки.

Отже, помилковими є посилання апелянта про безпідставне нарахування відсотків після введення на території України воєнного стану, оскільки вказані відсотки передбачені умовами договору та не є штрафними санкціями в розумінні ст. 625 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, а тому вона підлягає залишенню без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 17.02.2025.

Головуючий суддя:

Судді: