Справа № 930/1668/24
Провадження № 22-ц/801/332/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войницька Т. Є.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2025 рокуСправа № 930/1668/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Сопруна В. В., Матківської М. В.,

з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство Комерційне товариство «Приватбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на додаткове рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року, ухвалене у складі судді Войницької Т. Є., у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У провадженні Немирівського районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 24 жотвня 2024 року позов було задоволено частково: визнано виконавчий напис №23155, який був вчинений 01 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р. О., на підставі якого стягується заборгованість із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», таким, що не підлягає виконанню; стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 28 271,66 грн; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

28 жовтня 2024 року адвокат Цепляєв С. В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення із АТ КБ «Приватбанк» на його користь понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн та витрат на відрядження у розмірі 1 948,50 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року заяву було задоволено частково, стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000 грн та 1 378 грн витрат на пальне.

Зменшуючи розмір витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції виходив із того, що ця справа є типовою і предмет спору в ній не є складним, характер позовних вимог є розповсюдженою категорією цивільних справ, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних і процесуальні документи, які містяться у ній, не є складними та не займали значних витрат часу на їх виготовлення.

Підготовчі дії спрямовані на подання позовної заяви, підготовка та подання позовної заяви в суд, не потребувало додаткових зусиль та знань, не займало великої кількості часу адвоката, а саме подання позовної заяви представником позивача через систему «Електронний суд» не викликало жодних витрат.

Крім того, отримання представником позивача 19 червня 2024 року копії рішення Немирівського районного суду Вінницької області не потребувало його особистої явки до суду, оскільки могло відбутися в інший спосіб, зокрема направленням на поштову адресу.

Покладення на сторону відповідача витрат по відшкодуванню роботи представника позивача щодо усунення ним недоліків відповідно до ухвали Немирівського районного суду від 26 червня 2024 року, суд вважав необґрунтованим, зважаючи на те, що такі недоліки були допущені самим представником позивача, який мав забезпечити належне виконання своєї роботи відповідно до укладеного договору про надання правничої допомоги.

Представник позивача також просив стягнути витрати на пальне за 19 червня 2024 року у розмірі 570,00 грн (Немирівський районний суд отримання копії рішення суду), за 01 серпня 2024 року у розмірі 570 грн (участь в с/з в Немирівському районному суді), за 24 жовтня 2024 року у розмірі 808,50 грн (участь в с/з в Немирівському районному суді). На підтвердження понесених витрат представником позивача надано фіскальні чеки, згідно яких здійснювалась оплата бензину (19 червня 2024 року, 01 серпня 2024, 24 жовтня 2024 року) на АЗК ПП «Укрпалетсистем» за адресою Вінницька область, Вінницький район, м. Вінниця, а/д Стрий Умань Дніпро Узварине (через м. Вінниця, Кропивницький) км 400+693.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про можливість стягнення витрат на пальне у розмірі 570 грн та 808,50 грн, понесені 01 серпня 2024 року та 24 жовтня 2024 року в день участі в судових засіданнях.

Враховуючи предмет та складність даної справи, час та виконані роботи, реальність адвокатських витрат, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи змагальності, співмірності та розумності судових витрат, місцевий суд вважав, що витрати за надання професійної правничої (правової) допомоги є частково обґрунтованими і пропорційними до предмета спору, сума 20 000 грн не є співмірною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Матківська М. В., Сопрун В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 січня 2025 року справу призначено до розгляду на 13 лютого 2025 року о 09 год. 45 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявлений та задоволений судом розмір витрат на правничу допомогу є завищеним та не відповідає складності справи, критеріям реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні представник позивача щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Додаткове рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону відповідає не у повній мірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

Із матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача під час розгляду справи у суді першої інстанції представляв адвокат Цепляєв С. В. на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги № 30/05-24 від 30 травня 2024 року (а. с. 165).

Про стягнення судових витрат на правничу допомогу було заявлено у позовній заяві, отже строк на подання зави про стягнення витрат на правничу допомогу не пропущений.

На підтвердження розміру понесених витрат адвокат Цепляєв С. В. надав:

- договір №30/05-24 про надання професійної правничої допомоги адвокатом від 30 травня 2024 року (а. с. 165-166);

- додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги адвокатом №30/05-24 від 30 травня 2024 року (а. с. 163-164);

- ордер на надання правничої (правової) допомоги (а. с. 21);

- розрахунок (акт) суми (розміру) гонорару за надання професійної правничої допомоги від 25 жотвня 2024 року (а. с. 181) на загальну суму 21 948,50 грн;

- квитанцію №56 від 15 червня 2024 року за підготовку, подачу позовної заяви, підготовку, подачу заяв, скарг, клопотань, участь в судових засіданнях на суму 20 000 грн гонорару та кошти на відрядження у розмірі 2 000 грн (а. с. 182);

- фіскальні чеки на бензин на суму 1 948,50 грн (а. с. 169).

Як видно із розрахунку (акту) суми (розміру) гонорару за надання професійної правничої допомоги від 25 жотвня 2024 року до переліку наданих послуг у цій справі адвокат Цепляєв С. В. включив:

-30 травня 2024 року ознайомлення з матеріалами справи, підписання угоди 1 000 грн;

-07 червня 2024 року підготовка та подача адв. запитів суди, ПрБан. ДВС 1 000 грн;

-19 червня 2024 року Немир РС отримання копії ріш суду / витрати паливо Вінниця-Немирів 1 000 грн, 570 грн;

-20 червня 2024 року підготовка поз. заяви, виготовлення копії док-тів 3 000 грн;

-22 червня 2024 року подача поз. заяви 1 000 грн;

-02 липня 2024 року заява про усунення недоліків 1 000 грн;

-26 липня 2024 року підготовка та подача клопотання докази 2 000 грн;

-31 липня 2024 року підготовка та подача клопотання витреб.доказів 2 000 грн;

-01 серпня 2024 року участь в с/з Немир РС / витрати на пальне 4 000 грн, 570 грн;

-24 жовтня 2024 року участь в с/з Немир РС / витрати на пальне 4 000 грн, 808,50 грн.

Також до заяви про стягнення судових витрат долучено докази надсилання цієї заяви АТ КБ «Приватбанк».

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Як видно із матеріалів справи, відповідач подав заперечення проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу, зазначивши, що він не є співмірним з наданими адвокатом послугами.

Врахувавши такі заперечення суд першої інстанції зменшив розмір витрат на правничу допомогу та на пальне, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 .

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що у розрахунок суми гонорару адвоката включено види правничої допомоги, які за своєю суттю є її змістом та не можуть бути виокремлені в окремі послуги.

Разом з тим апеляційний суд вважає підставними доводи апеляційної скарги відповідача про те, що стягнутий з нього на користь позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, а на пальне непідтвердженим.

Зокрема, колегія суддів погоджується із доводами відповідача, викладеними у запереченнях проти заявленого клопотання про ухвалення додаткового рішення, щодо того, що надані адвокатам квитанції з АЗК не можуть бути належними та допустимими доказами витрат саме адвоката Цепляєва С. В. у межах цієї справи.

Так, у справі відсутній протокол судового засідання від 01 серпня 2024 року, тому суд позбавлений встановити час та тривалість судового засідання, а наявна у справі квитанція АЗК ПП «Укрпалетсистем» від 01 серпня 2024 року на суму 570 грн неналежної якості.

Також, як видно із матеріалів справи, судове засідання у місцевому суді 24 жовтня 2024 року тривало з 09 год. 07 хв. по 10 год. 39 хв. із перервою до 13 год. 15 хв. і далі продовжувалося. Водночас оплата за пальне на АЗК ПП «Укрпалетсистем» за адресою Вінницька область, Вінницький район, м. Вінниця, а/д Стрий-Умань-Дніпро-Узварине (через м. Вінниця, Кропивницький) км 400+693, що територіально знаходиться на в`їзді у м. Вінницю, відповідно до квитанції від 24 жовтня 2024 року на суму 808,50 грн була здійснена об 11 год. 39 хв.

Отже, що суд першої інстанції хоча і дійшов правильного висновку про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу та пальне, які підлягають стягненню на його користь з відповідача, проте, на переконання колегії суддів, все ж не оцінив їх доцільність, співмірність таких витрат зі складністю справи, обсягом наданих послуг належним чином.

Враховуючи викладене, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності розміру судових витрат на правничу допомогу, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, про стягнення з АТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 10 000 грн понесених ним витрат на правничу допомогу, що є достатнім, обґрунтованим у такій категорії справ, а також про відмову у стягненні з відповідача витрат на пальне у повному обсязі.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 1, 4 ст. 376 ЦПК України).

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржуване рішення суду першої інстанції змінити у частині розміру стягнутих витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 22 листопада 2024 року змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10 000 грн (десять тисяч гривень) понесених ним витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді В. В. Сопрун

М. В. Матківська