Провадження №2/524/1804/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2025 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

за участі секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки (адвоката) Глушко З.В.,

третя особа ОСОБА_2 (в режимі відеоконеренції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на час навчання,

УСТАНОВИВ:

18.10.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Просить стягнути з останнього аліменти на користь дочки у зв`язку із продовженням нею навчання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку відповідача щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років. Зазначила, що дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до суду із позовом є студенткою денної форми навчання Навчально-наукового інституту архітектури, будівництва та землеустрою Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка», термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027. Дочка не працює, перебуває на утриманні матері, відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, є працездатним, стан здоров`я дозволяє сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, у зв`язку із чим просить ухвалити рішення про задоволення позову.

21.11.2024 судом отримано інформацію на підставі частини 1 ст. 187 ЦПК України про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Ухвалою судді від 22.11.2024 відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження.

26.12.2024 у судове засідання сторони не з`явилися. Від позивача до суду разом з матеріалами позовної заяви надійшла заява про розгляд справи за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Після відкриття провадження по справі судом встановлено, що провадження відкрито за позовною заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, а тому ухвалою суду від 26.12.2024 позов залишений без руху із наданням строку для усунення виявлених недоліків.

27.12.2024 позивачем надано суду заяву про усунення виявлених недоліків позовної заяви, а тому ухвалою суду постановлено продовжити розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на навчання дочки у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Справу призначено до розгляду на 20.01.2025 .

05.01.2025 до суду надійшла заява третьої особи про розгляд справи за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

20.01.2025 до суду надійшла заява представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Глушко З.В. про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують у повному обсязі, просять задоволити та не заперечують проти постановлення заочного рішення по справі.

20.01.2025 у судове засідання з`явився відповідач ОСОБА_3 , який заперечував проти задоволення позовних вимог по справі, при цьому заявив клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні, оскільки вважає за неможливе розгляд справи здійснювати без участі позивачки та дочки ОСОБА_2

20.01.2025 ухвалою суду клопотання відповідача ОСОБА_3 задоволене, визнано обов`язковою явку у судові засіданні позивачки ОСОБА_1 та дочки ОСОБА_2 , оголошено перерву у судовому засіданні, справу призначено до розгляду на 17.02.2025.

31.01.2025 ухвалою задоволене клопотання третьої особи ОСОБА_2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Постановлено провести судове засідання по справі, призначене на 17.02.2025, а також усі наступні судові засідання в режимі відеоконференції. Допущено участь третьої особи ОСОБА_2 у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами суду із використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення, розміщеного за посиланням vkz.court.gov.ua.

06.02.2025 до суду надано заяву представника позивачки про долучення доказів по справі із підтвердженням надсилання зазначених документів відповідачу по справі.

17.02.2025 у судове засідання з`явились позивачка ОСОБА_1 , представник позивачки (адвокат) Глушко З.В., третя особа ОСОБА_2 у режимі відеоконференції. Просили задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позові та уточненнях до нього.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні в режимі відеоконференції повністю підтримала позовні вимоги, заявлені її матер`ю, просила їх задовольнити з аналогічних підстав, зазначених у позові та уточненнях до нього.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином на підставі пункту 1 частини 8 ст. 128 ЦПК України (днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку). Причини неявки суду не повідомив. Не скористався своїм право на подання відзиву, заяв та клопотань з процесуальних питань. Станом на час початку судового засідання на 13 год 17.02.2025 канцелярією суду не передавалося.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина 3 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, третьої особи, враховуючи позицію відповідача, який заперечував проти задоволення позову, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що стверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_1 , виданим 07.05.2012 Автозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області.

21.04.2017 позивачка уклала шлюб із ОСОБА_6 , у результаті чого змінено її прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Зазначене стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 21.04.2017 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (актовий запис № 285).

Відповідно до довідки, виданої Навчально-науковим інститутом архітектури, будівництва та землеустрою Національного університету «Полтавська політехніка імені Юрія Кондратюка» від 09.10.2024 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студенткою денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027.

Позивач стверджує, що у зв`язку із навчанням на денній формі навчання дочка не має змоги працевлаштуватися та потребує матеріальної допомоги батьків.

Життям, здоров`ям та поведінкою дочки відповідач не цікавився та не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися із нею, приймати участь у її вихованні, коштів на утримання ніколи не надавав і не надає, що підтверджується довідкою Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністрества юстиції від 04.02.2025 за №13248, згідно якої по виконавчому провадженню № 36737332 з примусового виконання виконавчого листа № 2/1601/2345/2012 виданого 18.12.2012 Автозаводським районним судом міста Кременчука про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент досягнення дитиною повноліття заборгованість складає 134009 грн 26 коп.

Згідно частин 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до частини 1 ст. 200, ст. 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, в частині 1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку із цим матеріальної допомоги; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини, як стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з урахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду.

Суд вважає, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно не має змоги працювати, оскільки є студенткою денної форми навчання.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує, що відповідач працює, отримує заробітну плату, доказів щодо інших осіб на утриманні та інших аліментних зобов`язань ним не надано. Судом не встановлені обставини, передбачені законодавством щодо звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання повнолітньої дочки, інші обставини, що мають істотне значення тощо.

Відповідачем протилежного суду не доведено та не спростовано, не надано доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дочки на період навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Висновок суду узгоджується із правовими позиціями, висловленими, зокрема у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 по справі № 760/17457/16-ц, від 04.12.2019 по справі № 212/6120/18, від 06.10.2021 по справі № 310/1881/20.

Згідно пунктом 1 частини 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місць.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає, що пунктом 3 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів є звільненими від сплати судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини 2 ст. 4 цього Закону з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на її користь 4000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі №826/1216/16, вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування по справі.

У частині 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», який визначає засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, відповідно до статті 1 якого договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина третя ст.4 зазначеного Закону).

Відповідно до ст.13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесені витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням.

У цьому конкретному випадку позивач просить про компенсацію здійснених ним витрат, понесених по оплаті за юридичні послуги, надані адвокато із підтвердження їх документами договір про надання правничої допомоги від 11.10.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт виконаних робіт від 15.10.2024 р., платіжна квитанція № 241015-1).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи документи на підтвердження витрат на юридичні послуги, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням положень частини 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки зазначеного клопотання відповідачем заявлено не було, ним не доведено доцільність зменшення витрат на правничу допомогу, а тому суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню із відповідача на користь ОСОБА_1 у розмірі 4000 грн.

Керуючись ст. ст. 180, 182, 183, 184, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76 -81, 83, 133, 141, 245, 247, 263-265, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь дочки ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18.10.2024 і до закінчення ОСОБА_2 навчання 30.06.2027, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1211 грн 20 коп судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн 00 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнення аліментів припинити у разі припинення навчання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Н.П.Мельник