Справа №490/3429/24
Провадження № 22-ц/812/161/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Гуденко О.А., дата складання повного тексту не вказана, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі - ТОВ «Бізнес Позика») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 16 лютого 2022 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Договір № 448499-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» 16 лютого 2022 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 448499-КС-002 про надання кредиту. Того ж дня ОСОБА_1 , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 448499-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-2804, на номер телефону НОМЕР_1 .

Таким чином, 16 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 448499-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 0.8647 процентів за кожен день користування Кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Звертають увагу, що до теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 448499- КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 448499-КС-002 Позичальника ОСОБА_1 , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.

Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 448499-КС-002 Позичальника ОСОБА_1 , відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 448499-КС-002 на загальну суму 1 000,00 грн.

Зазначають, що зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.

Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 10 квітня 2024 року утворилась заборгованість за Договором № 448499-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 63 852,06 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 24 000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 36 102,06 грн. та суми прострочених платежів за комісією - 3 750,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Бізнес позика» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання кредиту № 448499-КС-002 від 16 лютого 2022 року у розмірі 63 852.06 грн. та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2024 року позов ТОВ "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором № 448499-КС-002 від 16 лютого 2022 року про надання кредиту у розмірі 53 960 грн., з яких 24 000 грн., сума прострочених платежів по тілу кредиту, 26 210 грн. сума прострочених платежів по процентах, 3 750,00 грн. сума прострочених платежів за комісією та судові витрати в розмірі 2172,36 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції враховуючи порушення відповідачем умов договору, відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, прийшов до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов ТзОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та таким що підлягає частковому задоволенню.

Крім того, сторонами умовами укладеного погоджену процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами та договору строк кредиту - 24 тижні.

Проте вважав, що обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у загальній сумі 26 210 грн за період дії кредитного договору, встановлений умовами самого договору, з урахуванням сплаченої позивачем суми та позовних вимог.

В свою чергу відповідачем до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Не погодившись з рішенням суду в частині незадоволених позовних вимог, представником ТОВ «Бізнес позика» адвокатом Клименком Т.В. подано апеляційну скаргу з мотивів його незаконності та необґрунтованості та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що висновки суду в частині часткової відмови у стягненні процентів за користування кредитом базуються на хибному ототожненні процентів, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими позивачем та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання (коли сума кредиту не повертається позичальником у визначений ним строк).

Вказує, що висновки суду першої інстанції є помилковими, оскільки судом не було досліджено, що обов`язок сплати процентів по кредиту, порядок нарахування процентів та їх фіксований розмір передбачені пунктами 2.4, 3.2 Договору № 448499-КС-002 про надання кредиту, що був укладений між позивачем та відповідачем. При цьому в оскаржуваному рішення суд першої інстанції зробив висновок, що договір є укладеним та чинним.

Судом першої інстанції не було досліджено умови Договору № 448499-КС-002 про надання кредиту належним чином та не було враховано, що Пунктом 2.1 Договору визначено, що Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 25 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика»

Також, Пунктом 2.4 Договору визначена процента ставка за Кредитом, яка становить в день 0,86470000, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

З обов`язкового графіку платежів вбачається, що якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень з повним дотриманням графіку платежів визначеного в графіку, дійсно треба було б сплатити всього по кредиту 54 960,00 грн., з яких проценти у загальній сумі 26 210,00 грн., оскільки у такому випадку (належного виконання договору) з кожним платежем сума загального боргу на яку нараховуються кожного дня проценти за ставкою 0,86470000% зменшувалась би.

Однак, боржником не було сплачено жодного платежу за Договором № 448499- КС-002 про надання кредиту, чим порушено свої зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту та збільшення загальної суми заборгованості до 63 852,06 гривень, з яких по процентам за користування кредитом 36 102,06 гривень.

На підставі викладеного вбачається, що розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору №448499-КС-002 повністю відповідає умовам Договору та вимогам законодавства, а саме ст. 1048, 1050, 1056-1 ЦК України, а позовні вимоги про стягнення нарахованих процентів у сумі 36 102,06 грн. є законними нарахованими в межах строку дії договору та підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому штрафні санкції та проценти згідно ст. 625 ЦК України за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять складу позовних вимог.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі лише 26 210,00 грн. на зазначені умови Договору уваги не звернув, розрахунок заборгованості належним чином не дослідив, а тому дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову в цій частині, у зв`язку з чим рішення в частині, що оскаржується, підлягає зміні.

Вказують, що у даному випадку позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, що нараховані у відповідності до ст. 1056-1 ЦК України та у межах строку дії договору, який був встановлений умовами Договору № 448499-КС-002 про надання кредиту від 16 лютого 2022 року і закінчувався 08 серпня 2022 року.

Посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 є помилковим та некоректним, оскільки у даній справі проценти користування кредитом не нараховувались після закінчення строку дії кредитного договору та не заявлялись до стягнення у позовних вимогах, що підтверджується матеріалами справи.

Від відповідача відзив до апеляційного суду на час розгляду справи не надходив.

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України (в редакції на час подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (частина 5 стаття 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1-3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду в оскаржуваній частині вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

В іншій частині задоволених позовних вимог рішення позивачем не оскаржувалося, а відтак колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в цій частині.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 16 лютого 2022 року було укладено кредитний договір № 448499-КС-002, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 25 000,00 грн., зі сплатою платежу кредиту, процентів за користування кредитом та комісії за надання кредиту. Даний договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.

Згідно із пунктом 1 договору, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Додатком до позовної заяви є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту, та суму й дату часткового погашення заборгованості відповідачем.

Перерахування ОСОБА_1 вказаних кредитних коштів підтверджується копією квитанції, яка міститься в матеріалах справи (а.с.63).

Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між сторонами кредитного договору від 16 лютого 2022 року.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит та нараховані відсотки у повному розмірі та у строк, передбачений договором, матеріали справи не містять. Натомість у розрахунку заборгованості присутні докази часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 у розмірі 1000 грн.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, у боржника наявна заборгованість за Договором № 448499-КС-002 про надання кредиту яка складає 63 852,06 грн., з яких 24 000 грн., сума прострочених платежів по тілу кредиту, 36 102,06 грн., сума прострочених платежів по процентах, 3 750,00 грн. сума прострочених платежів за комісією.

Станом на день розгляду справи зобов`язання за кредитним договором належним чином ним не виконано.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України)

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5 - 7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З договору № 448499-КС-002 про надання кредиту від 16 лютого 2022 року, укладеного між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки договір та додаткова угода укладені на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 підписав їх одноразовими ідентифікаторами G-2804, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайті товариства такі договори не були би укладені.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Договір містять податковий номер ОСОБА_1 , адресу, номер особистого електронного платіжного засобу, номер телефону.

Доказів того, що банківська картка зазначена в договорі № 448499-КС-002 про надання кредиту від 16 лютого 2022 року не належить ОСОБА_1 та на неї не було перераховано кредитні кошти за договором, ОСОБА_1 на спростування отримання кредитних коштів не надано. Навпаки матеріали справи містять належні, допустимі та достовірні докази щодо цього, зокрема виписка по рахунку.

Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» такі правочини вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі.

Виходячи з викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення договору № 448499-КС-002 про надання кредиту від 16 лютого 2022 року та отримання ОСОБА_1 коштів на загальну суму 25 000,00 грн.

Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини укладення договору та визначившись з характером спірних правовідносин, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених ним умовах фінансового кредиту та невиконання останнім свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, що за правочином кредитування нарахування відсотків здійснювалося поза межами встановлених строків кредитування, ураховуючи таке.

ТОВ «Бізнес Позика», заявляючи позов про стягнення кредитної заборгованості, просило у тому числі, крім заборгованості за неповернутим кредитом, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Судом встановлено, що позивач зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 , всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені строки не повернув належні до сплати грошові суми, окрім як сплати 05.11.2022 року 1000 грн кредиту, тим самим порушив встановлений графік обов`язкових платежів.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що відповідно до умов укладеного договору (пункту 5.1 Правил, які є невід`ємною частиною Договору), обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов договору.

Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення строку дії договору про надання кредиту (включно), тобто протягом всього строку кредитування.

Включення до тексту кредитного договору умов про сплату відповідачем процентів за користування кредитом, а також нарахування позивачем цих процентів та витребування їх від відповідача, є законним та обґрунтованим.

Сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

З розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачем було внесено один платіж в сумі 1000 грн на погашення кредитної заборгованості.

Порядок та умови надання кредиту, а також періодичність внесення платежів визначені в пункті 3 Договору.

Пунктом 2 визначено розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту 25000,00 гривень, строк кредиту 24 тижня, процентна ставка: в день 0,86470000, фіксована; комісія за надання кредиту 3750 грн, строк договору до 03.08.2022 року.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом, які нараховані у межах строку дії договору, який був установлений умовами договору та закінчувався 03.08.2022 року, у зв`язку з його невиконанням належним чином, внаслідок чого проценти за відсотковою ставкою 0,86470000% нараховані позивачем в межах строку договору (24 тижні) з 16.02.2022 року по 03.08.2022 року включно. Після 03.08.2022 року проценти не нараховувалися, сума процентів не збільшувалась і залишалась незмінною у розмірі 36102,06 грн.

Таким чином, проценти за користування кредитом у загальній сумі 36102,06 грн включають в себе нараховані за стандартною процентною ставкою 0,86470000%.

При цьому самим відповідачем не оспорений розмір процентів.

Статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит. Так, вказана норма передбачає, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Відповідно до умов Договору, у разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом на строк понад один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати закінчення строку кредитування.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 1054 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Проценти за користування кредитом визначено відповідно до вимог статтей 1048, 1051,1054 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору повністю відповідає умовам договору та вимогам законодавства, відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає, що сума прострочених платежів по процентах підлягає стягненню в повному обсязі.

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині суд першої інстанції був іншої думки щодо правомірності нарахування вказаної суми та обґрунтованості її стягнення у повному обсязі. Між тим, колегія суддів дійшла висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з врахуванням умов договору та наданого позивачем розрахунку, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Згідно частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин 1, 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, то рішення суду першої інстанції в частині розподілу судовим витрат слід змінити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» сплачений судовий: 2 422,40 грн. за подачу позовної заяви та 3633,60 грн. за подачу апеляційної скарги

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення суми прострочених платежів по процентах скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» за договором № 448499-КС-002 від 16 лютого 2022 року суму прострочених платежів по тілу кредиту - 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн. 00 коп., суму прострочених платежів по процентах - 36 102 (тридцять шість тисяч сто дві) грн. 06 коп. та суму прострочених платежів за комісією - 3 750 (три тисячі сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Це ж рішення районного суду в частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судові витрати в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. за подачу позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» судові витрати в розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн. 60 коп. за перегляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 14 лютого 2025 року.