Справа № 450/3929/21 Провадження № 2/450/111/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Пустомитівського нотаріального округу Львівської області Віблий Любомир Зеновійович про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача):

позивач звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу належної їй на праві приватної власності земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0291, площею 0,2258 га, розташованої на території Солонківської сільської ради (за межами населеного пункту) Пустомитівського району Львівської області, укладений 19 грудня 2012 року від її імені ОСОБА_5 , з однієї сторони, і ОСОБА_4 , з іншої сторони, та посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.З. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спірна земельна ділянка належала їй на праві приватної власності на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЯН №432928, виданого відділом Держземагенства у Пустомитівському районі Львівської області 12.12.2012, цільовим призначенням якої є ведення особистого селянського господарства. Підставою для отримання цього Акту стало розпорядження голови Пустомитівської РДА Львівської області від 20.11.2012. 02.07.2020 за її зверненням вчинено державну реєстрацію її права на цю земельну ділянку, внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Львівської області Бацик М.Г. внесені відповідні відомості (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236). 19.12.2012 ОСОБА_5 від її імені уклав зі своїм сином ОСОБА_4 договір купівлі-продажу земельної ділянки, який було посвідчено приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.З. За умовами цього договору вона продала відповідачу ОСОБА_4 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,2258 га, з кадастровим номером :05:000:0291, а відповідач сплатив за нею 105000,00 грн. ОСОБА_5 діяв від її імені на підставі довіреності на представництво, посвідченої тим же нотаріусом Віблим Л.З. 10.12.2012. Про існування цього договору купівлі-продажу її земельної ділянки вона не знала, а дізналася лише 20.05.2021, коли з Пустомитівського районного суду Львівської області вона отримала поштою ухвалу від 26.02.2021 року про відкриття судового провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до неї про скасування державної реєстрації її права власності на цю земельну ділянку разом з позовною заявою та доданими документами. Вважає, що оскаржуваний договір купівлі-продажу підлягає визнанню недійсним, оскільки волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 10.12.2012 вона підписала довіреність на представництво ОСОБА_5 її інтересів з питань, пов`язаних з оформленням на її ім`я цієї самої земельної ділянки. Видача довіреності була викликана лише документальним оформленням цієї земельної ділянки на її ім`я. ОСОБА_5 , будучи її добрим знайомим, запевнив, що він більш швидко та якісно може впоратися з цим питанням; жодних розмов про продаж цієї земельної ділянки взагалі не було. Наміру продавати цю земельну ділянку вона не мала, і продовжує і надалі нею користуватися, сплачуючи за неї податок на землю, на цій ділянці вона висадила багато дерев, за якими здійснює необхідний догляд разом з членами своєї родини. Жодних перешкод для особистого укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки та отримання коштів за договором не було, оскільки живе в територіальній доступності від місця діяльності нотаріуса, жодних обставин, які б ускладнювали чи унеможливлювали б її участь під час укладення договору не було. Ніяких дій з питань проведення експертно-грошової оцінки земельної ділянки за місцем її знаходження не проводив. Реальна ціна земельної ділянки на час укладення договору була врази більшою. Намірів та нагальної потреби продавати своє майно у неї не було, ти більше за ціною нижче своєї реальної ринкової вартості. Довіреність не містить вказівку на уповноваження ОСОБА_5 продавати конкретну земельну ділянку, бо станом на день її видачі у неї на праві власності не було земельної ділянки, тому вона не могла доручати йому розпорядження своєю земельною ділянкою. Спірний правочин вчинено в результаті зловмисної домовленості її представника ОСОБА_5 з другою стороною - ОСОБА_4 , який є сином ОСОБА_5 .

У суді позивач та її представник позов підтримали та просили такий задоволити.

Позиція відповідача: сторона відповідача відзиву на позов не подала. У судовому засіданні відповідач позов не визнав та пояснив, що договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2258 га, яка передана для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Солонківської сільської ради (за межами населеного пункту) Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :05:000:0291, укладений згідно вимог законодавства та за земельну ділянку було сплачено грошові кошти, які зазначені у договорі. Про те, що дана ділянка продається, він довідався випадково, оглянув її та купив; сплачував земельний податок. Згодом передав таку земельну ділянку в оренду та там продавали чай, каву. Гроші за укладення договору купівлі-продажу передав батькові ОСОБА_5 . Крім того, позивачка оплачувала орендну плату за дану земельну ділянку згідно договору оренди землі від 31.10.2014, що свідчить про те, що їй було відомо про укладення спірного договору та пропустила строк звернення до суду з даним позовом, а тому просили відмовити у задоволенні позову.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

23.09.2021 ухвала про відкриття загального позовного провадження; 02.11.2021 клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 04.11.2021 ухвала про відкладення розгляду справи; 15.12.2021 клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; 15.12.2021 ухвала про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції; 20.12.2021 ухвала про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції; 09.02.2022 ухвала про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції; 11.03.2022 ухвала про відкладення розгляду справи; 27.04.2022 ухвала про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції; 02.06.2022 клопотання представника відповідача про витребування доказів; 02.06.2022 заява представника відповідача про доручення доказів; 02.06.2022 ухвала про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції; 02.06.2022 ухвала про витребування доказів; 06.07.2022 ухвала про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції; 26.09.2022 ухвала про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції; 22.11.2022 ухвала про відкладення судового засідання; 22.11.2022 ухвала про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції; 20.01.2023 ухвала про відкладення судового засідання; 20.11.2023 ухвала про проведення підготовчого судового засідання в режимі відеоконференції; 24.02.2023 клопотання представника відповідача про завершення підготовчого судового розгляду у відсутності сторони відповідача; 24.02.2023 ухвала про закриття підготовчого провадження і призначення справи до судового розгляду; 24.02.2023 ухвала про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; 30.03.2023 ухвала про відкладення судового розгляду; 30.03.2023 ухвала про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; 08.05.2023 клопотання позивачки про відкладення розгляду справи; 18.07.2023 заява відповідача про застосування строків позовної давності; 11.12.2023 клопотання представника відповідача та позивача про відкладення розгляду справи; 11.12.2023 ухвала про відкладення розгляду справи; 05.03.2024 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 23.04.2024 клопотання відповідача про відкладення розгляду справи; 10.02.2025 клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства»).

За загальним правилом, наведеним у ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 10.12.2012 позивач ОСОБА_3 уклала довіреність, якою уповноважила ОСОБА_5 бути її представником в державних, громадських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, органах нотаріату, бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, Управлінні земельних ресурсів або його підрозділів, в тому ж числі в органах державної влади та місцевого самоврядування (селищній раді, сільській раді тощо), представляти її інтереси у відповідних органах, установах та організаціях, незалежно від їх організаційно-правової форми (у тому числі, в органах внутрішніх справ, нотаріату, банківських установах України, страхових компаніях, управлінні земельних ресурсів або його підрозділів, центрі державного земельного кадастру) з питань, пов`язаних з розпорядженням (продажем, міною, орендою, передачею в іпотеку в забезпечення виконання, як її зобов`язань, так і будь-яких фізичних та юридичних осіб) належної їй на праві власності земельної ділянки.

19.12.2012 було укладено оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2258 га, яка передана для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Солонківської сільської ради (за межами населеного пункту) Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :05:000:0291, сторонами якого вказані позивач ОСОБА_3 , 1976 року народження, від імені якої діє ОСОБА_5 на підставі згаданої вище довіреності від 10.12.2012, та відповідач ОСОБА_4 , 1993 року народження. Продаж земельної ділянки вчинено за 105000,00 грн. Договір підписали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відтак, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

При цьому, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Тобто, при укладенні правочину представник повинен керуватись інтересами свого довірителя і створювати для нього ті права та обов`язки яких бажав довіритель. Така позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі від 28.05.2009р. по справі №6-6639вов09 та Верховним Судом в постанові від 07.08.2019р. в справі № 753/7290/17 (провадження № 61-11158св19).

Так, згідно ч. 1 ст. 232 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

В постанові ВС від 29.08.2018р. у справі № 552/15095/15-ц зроблено висновок щодо застосування ст.232 ЦК та вказано, що «під зловмисною домовленістю необхідно розуміти умисну змову однієї сторони із представником іншої, проти інтересів особи, яку представляють. Зловмисна домовленість представника з контрагентом особи, що представляють, створює правову ситуацію, коли дійсна воля довірителя, яку повинен утілювати представник, замінюється його власною волею, що суперечить волі довірителя.

Згідно абз. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст.215 ЦК України, особа, яка не була учасником правочину, може звернутися до суду з позовом про визнання правочину недійсним, якщо таким правочином порушено право цієї особи і воно може бути відновлено шляхом повернення сторін до первісного стану.

Як встановлено судом ОСОБА_5 є батьком відповідача ОСОБА_4 .

На час укладення договору купівлі-продажу відповідачу було 19 років та жодних доказів наявності у нього коштів у розмірі 105000,00 грн. для купівлі земельної ділянки суду надано не було, як і не надано доказів передачі таких коштів позивачу, від імені якої було укладено спірний договір.

Допитана в судовому засідання як свідок позивач пояснила, що в 2010 році оформилась як фізична особа-підприємець і на своїй земельній ділянці поставила вагончик з метою здійснення підприємницької діяльності. В 2012 познайомилась з ОСОБА_5 , який погодився допомогти їй з оформленням документів на земельну ділянку. Для цього вони звернулися до приватного нотаріуса Віблого Л.. Оскільки це був її знайомий та ОСОБА_5 . Доручення від 10.12.2012 вона не читала та з його змістом не знайомилася. Наміру продавати належну їй земельну ділянку площею 0,2258 га, яка передана для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Солонківської сільської ради (за межами населеного пункту) Пустомитівського району Львівської області не мала. Довіреність була надана лише для оформлення документів на її ім`я на таку ділянку, ОСОБА_5 вона довіряла, оскільки була його доброю знайомою, однак він скористався її довірою та переоформив право власності на земельну ділянку на свого сина, уклавши від її імені договір купівлі-продажу. Про те, що вона не мала наміру відчужувати земельну ділянку свідчить і те, що даною земельною ділянкою вона користується і до сьогоднішнього дня, провела благоустрій такої, побудувала будинок зі зрубу та альтанки. Коштів за продаж ділянки вона від ОСОБА_5 не отримувала, продавати таку не хотіла та про оспорюваний договір довідалася лише коли отримала копію ухвали про відкриття провадження щодо скасування державної реєстрації права власності на дану земельну ділянку за позовом ОСОБА_4 . У 2020 році сплатила земельний податок за період з 2012 по 2020, та сплачує такий.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 215183525, сформованого 07.07.2020, право власності на земельну ділянку кадастровий номер якої :05:000:0291 зареєстроване за власником ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З наявних у матеріалах справи копій квитанцій вбачається факт сплати позивачкою земельного податку з фізичних осіб у 2020, 2021 роках.

Як зазначив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є чоловіком позивачки, станом на серпень 2016 на спірній земельній ділянці був недобудований будиночок. Зараз територія ділянки загороджена, є кілька альтанок, зона барбекю, він насадив дерева, спільно з дружиною облагородили територію та там працює фамільне кафе. Земельна ділянка належить дружині, вона сплачує за неї податки. Вони і зараз користуються цією земельною ділянкою.

Допитані у суді свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що на земельній ділянці, яка є предметом оспорюваного договору, позивач тривалий час здійснює підприємницьку діяльність та значно покращила її стан, збудувавши будинок зі зрубу та альтанки, насадила кущі, дерева, замостила бруківкою.

Крім того свідок ОСОБА_8 , яка є працівницею банку, у якому позивач здійснювала переказ коштів на рахунок відповідача, пояснила, що призначення платежу, а саме «оплата за оренду землі згідно договору 20 від 31.10.2014» говорив вказати саме ОСОБА_9 добрий знайомий позивачки, фактично це були кошти за матеріали для покрівлі будинку, які ОСОБА_10 позичив ОСОБА_3 .

Як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , він перебував з позивачкою у хороших дружніх відносинах. Вона попросила його оформити документи на земельну ділянку, що він і зробив. За кілька днів вона попросила продати дану земельну ділянку, вони узгодили ціну, за якою він мав би здійснити продаж та почав шукати покупців. Оскільки його син виявив бажання придбати земельну ділянку та на той час був приватним підприємцем, мав свій бізнес та кошти, відбувся продаж такої ділянки відповідачу, про що укладено оспорюваний договір. Кошти за продаж земельної ділянки він віддав ОСОБА_3 та оскільки перебував з нею у дружніх відносинах, жодних розписок чи будь яких інших документів він не просив. У 2014 було укладено договір оренди даної земельної ділянки з позивачкою.

Покликання сторони відповідача на наявність договору оренди вказаної вище земельної ділянки суд не може прийняти до уваги, оскільки такого договору сторона відповідача не представила.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи копій квитанцій про сплату позивачкою коштів відповідачу, які надані як доказ оренди земельної ділянки, то слід зазначити, що такі грошові кошти сплачувалися лише у 2015 році не однаковими за сумами платежами, зокрема, 09.01.2015 5000 грн., 10.03.2015 8000 грн., 28.04.2015 2000 грн., 19.05.2015 та 22.05 2015 по 5000 грн., 22.06.2015 2000 грн. та іншими, останній 29.10.2015 3000 грн., що не може свідчити періодичність сплати саме орендної плати. Крім того доказів сплати коштів як орендної плати за подальші період не надано.

Допитана як свідок позивач зазначила, що у 2015 році вона перераховувала відповідачу кошти, які раніше позичала у ОСОБА_5 ; зазначене призначення платежу як плата за оренду землі вказувалась з ініціативи ОСОБА_5 , який попросив кошти перераховувати на рахунок його сина ОСОБА_4 , якого позивачка особисто не знає; отримати вказану суму готівкою ОСОБА_5 не хотів.

Посилання сторони відповідача, що позивачу було відомо про укладення спірного договору саме у 2014 році, коли було укладено договір оренди даної земельної ділянки, суд до уваги не бере, оскільки факт укладення договору оренди стороною відповідача не доведено.

А тому підстав для відмови у задоволенні позову з підставі пропуску строку позовної давності суд не вбачає.

Таким чином, суд вважає, що договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2258 га, яка передана для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Солонківської сільської ради (за межами населеного пункту) Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :05:000:0291, який укладено від імені ОСОБА_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений 19.12.2012 приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Віблим Л.З., зареєстрований в реєстрі за №2480 був укладений проти реальної волі позивача, жодних коштів за продаж спірної земельної ділянки позивач не отримала, жодних належних чи допустимих доказів необхідності продажу даної земельної ділянки позивачем суду не надано. Даний правочин спричинив негативні наслідки для позивача, оскільки її було позбавлено належного їй на праві власності нерухомого майна.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним підлягають до задоволення.

Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

А тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачену суму судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 133, 141, 244, 245, 259, 263-268, 279 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

позовні вимоги ОСОБА_3 , задоволити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу належної ОСОБА_3 на праві власності земельної ділянки за кадастровим номером :05:000:0291, площею 0,2258 га, розташованої на території Солонківської сільської ради (за межами населеного пункту) Львівського району Львівської області, укладений 19.12.2012 від її імені ОСОБА_5 з однієї сторони і ОСОБА_4 з іншої сторони, та посвідчений приватним нотаріусом Пустомитівського нотаріального округу Львівської області Віблий Любомир Зеновійович.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Третя особа: Приватний нотаріус Пустомитівського нотаріального округу Львівської області Віблий Віблий Любомир Зеновійович, 81131, Львівська область, Львівський район, с. Солонка,вул. Центральна, 1.

Повний текст рішення виготовлено 21.02.2025.

Суддя Д.А. Кукса