ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року

м. Черкаси

Справа № 712/5906/24
Провадження № 22-ц/821/55/25
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря Ярошенка Б. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пропадущього Андрія Володимировича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, у складі головуючого судді Троян Т. Є., повний текст рішення складено 09 вересня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 30 травня 2009 року.

Від даного шлюбу у сторін народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.

Вказав, що 29.05.2023 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.02.2024 в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Зазначив, що малолітній син ОСОБА_6 проживає з батьком та повністю знаходиться на його утриманні. Тобто, змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.

Вважає є підстави для припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , та змінити розмір стягнення на ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 1/2 на 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023.

Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дітей, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилася у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з травня 2023 року.

Крім того, для захисту прав позивача потрібно стягувати з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частки усіх видів її заробітку до повноліття дитини.

Змінивши предмет позову, остаточно просив суд припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023.

Змінити розмір стягнення аліментів на користь відповідачки з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_8 та ОСОБА_5 з 1/2 на 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023.

Стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 4000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що хоча ОСОБА_6 наразі більше часу проводить за місцем проживання батька, однак відповідачка (мати) категорично не згідна з його відділенням від інших дітей, які проживають з нею, у зв`язку з чим на розгляді у Придніпровському районному суді м. Черкаси перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дітей з матір`ю. Тому вимога позивача про необхідність припинення стягувати з нього аліменти на сина ОСОБА_9 та навпаки, необхідність стягувати їх з матері, є передчасною.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене при неповному з`ясуванні обставин справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 адвокат Пропадущий А. В. просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2024 року та задовольнити позовні вимоги.

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції проігнорував свідчення позивача, відповідачки, свідків про те, що в основному дитина проживає з батьком, а до мами приїжджає лише один раз на місяць.

Суд першої інстанції грубо проігнорував надані позивачем докази, а зіслався лише на місце реєстрації ОСОБА_3 та спір між сторонами про місце проживання дитини.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_1 та ОСОБА_10 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 20.10.2009; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 26.02.2013; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 від 10.11.2018 (а.с. 15-17).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 розірваний (а.с. 11-14).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.05.2023 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 27-31).

Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.11.2023 рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023 залишено без змін (а.с. 79-82).

Згідно з Актом обстеження умов проживання № 262 від 02 червня 2023, складеним головним спеціалістом Служби у справах дітей Черкаської міської ради на підставі заяви ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 без реєстрації проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_13 (а.с. 7-8).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У ст. 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).

Відповідно до ч. ч. 7-9 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

У ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. ст. 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у ст. ст. 150, 151 СК України.

За приписами ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі є, зокрема, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 від 26.02.2013.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.05.2021 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 розірваний, а рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.09.2023, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 28.11.2023, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.05.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Стаття 273 СК України вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Згідно із ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Тобто право на припинення аліментів з одного з батьків, якщо з ним проживає дитина, є похідним від втрати права на аліменти другого з батьків.

Верховний Суд у постанові від 22.11.2022 у справі №188/1029/19 (провадження №61-11986св20) зазначив, що обов`язковою умовою для стягнення аліментів на дитину на користь одного з батьків є факт проживання з ним самої дитини, на утримання якої і стягуються аліменти.

За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, з ким проживає дитина і який бере активну участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18)).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14 серпня 2024 року у справі № 760/4661/20 (провадження № 61-15867св23).

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись в суд з даним позовом ОСОБА_1 зазначав, що спір між ним та відповідачем виник щодо припинення сплати аліментів на сина ОСОБА_6 , який після рішення суду про стягнення з нього аліментів, проживає з батьком.

На ряду з цим відповідач ОСОБА_2 категорично заперечує, що син постійно проживає з батьком та перебуває на його повному утриманні.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що саме позивач повністю утримує сина, закупляє продукти харчування, необхідні речі, організує його дозвілля, тому на даний час необхідність у стягненні з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_6 перестала існувати.

Позивачем також не спростований факт того, що мати бере та продовжує брати участь в утриманні всіх дітей, що дитина періодично проживає з матір`ю, а також можливість сплати нею аліментів на утримання сина у розмірі, визначеному позивачем.

Враховуючи встановлені обставини справи, а також те, що службою у справах дітей Черкаської міської ради було обстежено лише житло позивача, акт про фактичне проживання ОСОБА_14 та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , доводи позивача судом оцінюється критично.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14 січня 2025 року, затверджено мирову угоду, укладену 14 січня 2025 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є сторонами у цивільній справі № 711/5476/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Виконавчий комітет Черкаської міської ради в особі Органу опіки та піклування міста Черкаси, про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Черкаської міської ради в особі Органу опіки та піклування міста Черкаси, про визначення місця проживання дитини, за умовами якої:

1. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підтверджують досягнення домовленості щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

2. Дана Мирова угода є результатом досягнутої домовленості про визначення місця проживання дітей і стосується врегулювання спору у справі № 711/5476/24, яка перебуває в провадженні Придніпровського районного суду міста Черкаси, предметом якої є позовні вимоги про визначення місця проживання дітей.

3. Сторони за взаємною згодою вирішили визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наступним чином:

1) визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 ;

2) визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матір`ю ОСОБА_2 .

4. Сторони домовились, що всі витрати, здійснені ними у зв`язку із розглядом вищезазначеної справи у суді, у тому числі витрати, пов`язані з правовою допомогою, відносяться на рахунок тієї сторони, яка їх здійснила і не підлягають відшкодуванню (компенсації, поверненню) за рахунок іншої сторони.

5. Сторони підтвердили, що дана мирова угода укладена добровільно, без будь-якого на те примусу, належним чином розуміючи її умови та наслідки, з метою мирного врегулювання спору у справі № 711/5476/24.

6. Сторонам зрозумілі наслідки укладення Мирової угоди, передбачені ст. ст. 207, 255 ЦПК.

Провадження у цивільній справі № 711/5476/24 закрито та зазначено, що ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Разом з тим, станом на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, спір між батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо визначення його місця проживання перебував у провадженні суду та не був вирішений по суті.

Беручи до уваги обставини справи в цілому, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що позивачем вимоги позову, на час його пред`явлення та ухвалення оскаржуваного судового рішення, не доведені, а позов є передчасним.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пропадущього Андрія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2025 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков