Справа № 481/1237/24
Провадж.№ 2/481/40/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

10 лютого 2025 року м. Новий Буг

Новобузький районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої по справі судді Васильченко-Дриги Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Войцеховської О.А.,

прокурора Кручко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Верцюха Володимира Володимировича в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2024 до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся керівник Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Верцюха Володимира Володимировича в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про витребування земельної ділянки.

Позов обґрунтовує тим, що Баштанською окружною прокуратурою під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000005 від 08 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України виявлено факт порушення вимог Земельного кодексу України при наданні Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Наказом начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 01.10.2019 №7238/0/14/-19-СГ Ю. Лостиком затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, площею 2,0000 га, в тому числі пасовищ площею 2,0000га та надано безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0198. На підставі вказаного наказу, 16.10.2019 державним реєстратором Новобузької міської ради Миколаївської області Щербак О.О. зареєстровано право власності за ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №33727744). Водночас, вказаний наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 01.10.2019 №7238/0/14/-19-СГ винесено з порушенням норм земельного законодавства та підлягає визнанню недійсним, а земельна ділянка, яка передана за вказаним наказом ОСОБА_1 поверненню на користь держави з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч.4 ст.116 ЗК України у редакції станом на момент видачі Наказу ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 01.10.2019 №7238/0/14/-19-СГ ).

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, а саме: б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. При цьому, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 на підставі Наказу начальника ГУ Держгеокадастру у Київській області від 12.09.2019 №10-6634/15-19-СГ отримав безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер :03:019:0024) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області.

17 вересня 2019 року державним реєстратором Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Тютюн Д.С. за ОСОБА_1 зареєстровано вказану земельну ділянку (номер запису про право власності №33307250).

В подальшому, 08.10.2019 ОСОБА_1 уклав Договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :03:019:0024, яка розташована на території Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області з ТОВ «ЦБК-ПЛЮС» посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Семенець О.А., реєстровий номер 3637 (номер відомостей про речове право №33606182).

Після цього, ОСОБА_1 18.11.2019 уклав Договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0198 з ОСОБА_2 , який було посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середою О.О. за який право власності ОСОБА_1 припинено, право власності ОСОБА_2 зареєстровано (реєстровий номер 1032).

Однак, 21.11.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки, з кадастровим номером :01:000:0198, яка розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, площею 2,0000 га, в тому числі пасовищ площею 2,0000га, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середою О.О. 18 листопада 2019 року за реєстровим номером 1032.

Крім того, 24.01.2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0198, яка розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, площею 2,0000 га, строком на 15 років, який зареєстровано державним реєстратором Новобузької міської ради Миколаївської області Альбертін О.В. 28 січня 2023 році (номер запису 49099281).

18 січня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено угоду про розірвання договору оренди землі від 24.01.2023, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис №49099281.

Таким чином, ОСОБА_1 у своїй заяві від 22.05.2019 всупереч вимогам ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області приховав той факт, що раніше отримав безоплатно земельну ділянку та використав право на безоплатну приватизацію для ведення особистого селянського господарства та не повідомив про це орган Держгеокадастру.

Таким чином, ОСОБА_1 на час отримання земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0198 (Наказ ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 01.10.2019 №7238/0/14/-19-СГ ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (Наказ ГУ Держгеокадастру у Київській області від 12.09.2019 №10-6634/15-19-СГ).

Такі дії призвели до вибуття з державної власності земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0198 сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, в тому числі пасовищ площею 2,0000га, що розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області (на теперішній час територіальної громади Софіївської сільської ради Баштанського раойну Миколаївської області).

Згідно з п.24 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України органам місцевого самоврядування надано повноваження на розпорядження всіма землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишились у державній власності (вказаний пункт набув законної сили 27 травня 2021 року згідно з Законом України №1423-ІХ від 28 квітня 2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин»).

Статтею 80 ЗК України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Згідно з ч.1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

На підставі викладеного, Софіївська сільська рада Баштанського району Миколаївської області набула право розпорядження землями державної власності, а отже, має право на захист порушеного інтересу у суді в даному випадку.

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Разом з тим, рішення суду про витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Враховуючи викладене, земельна ділянка з кадастровим номером:01:000:0198 сільськогосподарського призначення площею 2,0000 га, в тому числі пасовищ площею 2,0000га, що розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, власником якої на теперішній час є ОСОБА_1 підлягає витребуванню у державну власність на користь держави в особі Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (територіальної громади).

Відповідно до п.3 ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання додержання законності передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної форми власності, яке проведено з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

За таких обставин, витребування земельної ділянки у ОСОБА_1 становить «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки вказане є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земель сільськогосподарського призначення, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , зловживаючи своїм правом, набув спірну земельну ділянку у власність внаслідок вчинення неправомірних дій, а саме: не повідомив ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області про те, що раніше скористався правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для аналогічних потреб, а навпаки ввів в оману, зазначаючи, що не отримував раніше земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, отримав незаконні переваги порівняно з іншими громадянами, чим порушено суспільний інтерес на законність у цій сфері, гарантовану ст. 21 Конституції України рівність прав всіх громадян, оскільки кожен громадянин має право лише одноразово використати своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для певної категорії потреб.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 не міг законно набути права приватної власності на спірну земельну ділянку. Натомість він набув такого права власності в спосіб, який за формальними ознаками має вигляд законного: юридичне оформлення права власності відповідача на землю стало можливим в результаті прийняття органом виконавчої влади незаконного наказу та наступного укладення договору купівлі-продажу.

Про виявлені порушення та намір звернутися до суду Баштанська окружна прокуратура повідомила листом Софіївському сільському голові Баштанського району Миколаївської області, на що отримала відповідь, що сільська рада не заперечує проти представництва їх інтересів в суді із зазначеним позовом, самостійно звертатися до суду з позовом наміру немає за відсутністю бюджетних призначень на такі цілі.

Необхідність реагування органів прокуратури з метою захисту інтересів держави виникла у зв`язку з бездіяльністю Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області в частині повернення у власність територіальної громади землі, оскільки останній з моменту набрання законної сили 27 травня 2021 року положень п.24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України та набуття повноважень на розпорядження всіма землями державної власності, розташованими за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, та з моменту повідомлення Баштанської окружної прокуратури стало відомо про вказані порушення та до теперішнього часу не вжито заходів щодо витребування земельної ділянки, яка вибула з власності держави (на час її вибуття) незаконно, поза волею держави.

У зв`язку з викладеним, позивач просив суд витребувати у ОСОБА_1 на користь держави в особі Софіївської сільської ради земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:000:0198, площею 2,0000га, розташовану в межах території Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області; стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївської обласної прокуратури судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3633, 60 грн.; скасувати арешт, накладений ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.07.2024 на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:000:0198, загальною площею 2,0000 га, що розташована в межах території Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Начальник Новобузького відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник особи, в інтересах якої заявлено позов, Софіївська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, як шляхом направлення на його останню відому адресу реєстрації судової повістки про виклик до суду, так і публікації оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті Новобузького районного суду Миколаївської області, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило.

Представник третьої особи, Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи в судове засідання не з`явився, письмових пояснень стосовно позовних вимог на адресу суду не надходило.

За таких обставин, суд доходить висновку, що право особи, щодо якої розглядається справа в суді, на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, порушене не було. Особі повинно бути відомо про час і місце розгляду справи, оскільки є можливість стежити за ходом справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. З таким висновком погодився ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16.

Таким чином, судом вживалися всі можливі заходи, зокрема, стосовно повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час та спосіб розгляду справи, а тому суд вважає можливим справу розглянути за відсутності даного відповідача та за наявними матеріалами.

При таких обставинах суд постановив провести на підставі вимог ст.281 ЦПК України, заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 20.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головному управлінні Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації. Право на безоплатну приватизацію по вищезазначеному цільовому призначенню не використав. Дана заява була зареєстрована 22.05.2019 за №Г-5149/0/19-19.

Наказом начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 13.06.2019 за №3985/0/14-19-СГ ОСОБА_3 надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, орієнтований розмір земельної ділянки площею 2,00 га пасовищ із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

18 вересня 2019 року ОСОБА_1 було подано заяву, яка зареєстрована у Головному управлінні Держгеокадастру у Миколаївській області 18 вересня 2019 року за №97-2047/0/93-19 про передачу у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної форми власності, для ведення особистого селянського господарства в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, площею 2,0000 га, з кадастровим номером :01:000:0198.

Наказом начальника Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області Ю. Лостика від 01.10.2019 року №7238-СГ затверджено проект землеустрою та надано ОСОБА_1 безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 2,0000 га, в тому числі пасовищ площею 2,0000га (кадастровий номер :01:000:0198) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №33727744 від 16.10.2019 слідує, що ОСОБА_1 зареєстрував право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0198.

18 листопада 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0198, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середою О.О. за який право власності ОСОБА_1 припинено, право власності ОСОБА_2 зареєстровано (реєстровий номер 1032).

21 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу земельної ділянки, з кадастровим номером :01:000:0198, яка розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, площею 2,0000 га, в тому числі пасовищ площею 2,0000га, посвідченої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Середою О.О. 18 листопада 2019 року за реєстровим номером 1032.

24 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0198, яка розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, площею 2,0000 га, строком на 15 років, який зареєстровано державним реєстратором Новобузької міської ради Миколаївської області Альбертін О.В. 28 січня 2023 році (номер запису 49099281).

18 січня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено угоду про розірвання договору оренди землі від 24.01.2023, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис №49099281.

Крім того, на підставі Наказу начальника ГУ Держгеокадастру у Київській області від 12.09.2019 №10-6634/15-19-СГ, ОСОБА_1 отримав безоплатно у власність земельну ділянку площею 2,0 га (кадастровий номер :03:019:0024) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої на території Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області, про що свідчить Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №33307250 від 17.09.2019.

08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 уклав Договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :03:019:0024, яка розташована на території Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області з ТОВ «ЦБК-ПЛЮС» посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Семенець О.А., реєстровий номер 3637, про що зазначено в Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №33606182.

Під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000003, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань від 08 квітня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України виявлено факт порушення вимог Земельного кодексу України при наданні Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області протягом 2019 року у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території ОТГ Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Листом Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області №204/02.01.04 від 22.03.2023 на звернення Баштанської окружної прокуратури від 09.03.2023 №52/3-1207 вих-23 повідомлено, що сільська рада не заперечує проти представництва Баштанською окружною прокуратурою Миколаївської області інтересів Софіївської сільської ради в суді, самостійно із зазначеним позовом не звертались до суду, в зв`язку з недостатністю бюджетних призначень на такі цілі.

19 липня 2024 року Баштанською окружною прокуратурою Миколаївської області на адресу голови Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області було направлено повідомлення за №52/3-4453 Вих-24 про представництво інтересів держави (в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру), в якому надано інформацію про виявлені порушення та намір звернутися до суду в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради.

Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» Menchinskaya v. Russia, заява № 42454/02).

У частинах 1, 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Наведеним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України, зокрема у частині четвертій статті 56 цього Кодексу визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Також згідно з ч.5 ст. 56 ЦПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Системне тлумачення ч. 4, 5 ст. 56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає змогу зробити висновок про те, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Отже прокурор, звертаючись до суду, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу, а іншою - відсутність такого органу.

Згідно зі статтею 80 ЗК України право власності на землі державної власності належать державі, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади.

Прийнятий ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області наказ від 01 жовтня 2019 року №7238/0/14-19-СГ, на підставі якого ОСОБА_1 отримав у власність спірну земельну ділянку, не може оцінюватися як реалізація волі власника цієї земельної ділянки - держави на вибуття із її володіння. Воля держави як власника земель може виражатися виключно в таких діях органів державної влади, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави.

Правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної, комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересові не відповідає.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельної ділянки у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес.

У разі відсутності органу або відсутності у нього повноважень на здійснення такого захисту, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень.

Сам факт не звернення до суду Софіївської сільської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене, прокурор наділений повноваженнями на підписання такої позовної заяви, подання її до суду та ведення справи в суді, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц (провадження № 14-104цс19) та від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18.

Відповідно до ст. ст. 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Держава є самостійним суб`єктом права власності на землю, яка реалізує це право через органи державної влади на землі державної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема, для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара (пункт «б»).

Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, поряд з іншим, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт «в»).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Отже, набуваючи у власність спірну земельну ділянку, ОСОБА_1 повторно скористався своїм правом на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності, а тому ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області допустило порушення вимог земельного законодавства, неправомірно видавши наказ від 01 жовтня 2019 року про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0198, а тому цей наказ є незаконним.

При вирішенні позовних вимог щодо витребування спірної ділянки суд враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що 08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 уклав Договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :03:019:0024, яка розташована на території Великовільшанської сільської ради Васильківського району Київської області з ТОВ «ЦБК-ПЛЮС», яка була видана на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області від 12.09.2019 №10-6634/15-19-СГ безоплатно ОСОБА_1 у власність площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Нормами глави 29 ЦК України передбачені такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

За змістом ч. 1 ст. 387 ЦК України передбачено право власника на витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Отже, підставою для застосування механізму, передбаченого статтею 387 ЦК України, є встановлення судом можливості витребувати майно у набувача, який набув своє право без відповідної правової підстави.

Як зазначалось вище, звертаючись до органів Держгеокадастру за дозволом на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, ОСОБА_1 діяв неправомірно, неправдиво вказавши, що право на безоплатну приватизацію по вищезазначеному цільовому призначенню він не використав. В подальшому орган Держгеокадастру, приймаючи наказ щодо надання дозволу на розробку документації, її затвердження та передачу землі у власність, не перевірив обставин, необхідних для передачі землі у приватну власність громадян, та вчинив дії, які суперечать закону.

Таким чином, судом встановлено, що спірна земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстави, поза волею власника - Українського народу. Видача ГУ Держгеокадастру спірного наказу не свідчить про наявність у держави, яка діє від імені Українського народу, волі на вибуття вказаної землі з державної власності з огляду на неправомірність дій органу виконавчої влади по передачі цієї землі у власність.

Таким чином, за дійсних (а не фіктивних, неправдивих) обставин спірна ділянка вибула з володіння власника територіальної громади не з її волі.

Отримавши земельну ділянку на підставі завідомо неправдивих відомостей, ОСОБА_1 не набув права власності у передбаченому законом порядку.

За таких обставин суд не вбачає перешкод для витребування спірної ділянки у ОСОБА_1 відповідно до частини 1 статті 387 ЦК України, оскільки обраний прокурором спосіб захисту порушеного права цілком відповідає правовій природі спірних правовідносин а позов про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0198 у ОСОБА_1 , підлягає задоволенню.

Постановою ВРУ «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 за №807-ІХ утворено Баштанський район (з адміністративним центром у місті Баштанка) у складі територій Баштанської міської, Березнегуватської селищної, Вільнозапорізької сільської, Володимирівської сільської, Горохівської сільської, Інгульської сільської, Казанківської селищної, Новобузької міської, Привільненської сільської, Снігурівської міської, Софіївської сільської, Широківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Софіївська сільська територіальна громада територіальна громада в Україні, в Баштанському районі Миколаївської області. Адміністративний центр село Софіївка.

До складу громади входить в тому числі і село Новомиколаївка (колишнього Новобузького району) Миколаївської області.

Відповідно до п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом (доповнено згідно із Законом України від 28.04.2021 №1423-IX) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Статтею 80 Земельного кодексу України передбачено, що суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

Згідно ч.1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування;

в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

В даному випадку Софіївській сільській раді Баштанського району Миколаївської області надано повноваження на розпорядження всіма землями державної власності розташованими за межами населених пунктів у межах відповідних територіальних громад, крім земель, які залишились у державній власності автоматично з 27.05.2021 року згідно Закону України № 1423-IX від 28.04.2021.

Софіївська сільська рада Баштанського району Миколаївської області визначена прокурором позивачем у справі, як особа, яка наділена повноваженнями щодо розпорядження землями територіальної громади в межах, визначених Земельним кодексом України, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного законодавства, тобто є уповноваженим на захист інтересів держави органом.

Враховуючи викладене, спірна земельна ділянка площею 2,0000 га кадастровий номер :01:000:0198 для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області підлягає поверненню у комунальну власність територіальної громади Софіївської сільської ради.

В судовому засіданні також встановлено, що ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.07.2024 з метою забезпечення позову накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:000:0198, загальною площею 2,0000 га, що розташована в межах території Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та призначена для ведення особистого селянського господарства, яка зареєстрована за ОСОБА_1 , який підлягає скасування у зв`язку із задоволенням позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір на 2024 рік» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, станом на 1 січня 2024 року у розмірі 3028,00 грн.

Позивач при зверненні до суду з позовом сплатив 2422,40 грн. судового збору, що складається з судового збору, сплаченого за вимогу немайнового характеру розмірі (3028х0,8) = 2422,40 грн., та судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову в сумі 1211,20грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючи ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов керівника Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області Верцюха Володимира Володимировича в інтересах держави в особі Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області до ОСОБА_1 , третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про витребування земельної ділянки - задовольнити повністю.

Витребувати у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі Софіївської сільської ради (с. Софіївка, Баштанського району Миколаївської області, вул. Софіївська, 24/1, ) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:000:0198, площею 2,0000га, розташовану в межах території Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Миколаївської обласної прокуратури (м. Миколаїв, вул. Спаська, буд. 28, рахунок UA0000340, банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 26.07.2024, на земельну ділянку, кадастровий номер: :01:000:0198, загальною площею 2,0000 га, що розташована в межах території Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області та призначена для ведення особистого селянського господарства.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення скороченого судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.02.2025.

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА