Справа 688/4615/24
№ 2/688/106/25
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Стаднічук Н. Л., розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

04.10 2024 ОСОБА_1 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат 6333,88 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми боргу в сумі 1640,95 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.01.2019 Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області було задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 9 589 грн 30 коп та судового збору. Однак, рішення суду до теперішнього часу не виконане. Тому позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду у справі №688/4674/18 22.01.2019 та по день подання позовної заяви про стягнення суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу 03.10.2024. Загальний розмір інфляційних витрат за вказані періоди складає 6 333,88 грн. Загальна сума відсотків річних за користування грошовими коштами за період з 22.01.2019 по 03.10.2024 складає 1 640,95 грн.

2. Рух справи

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 12 листопада 2024 року відкрито провадження у справі.

3. Аргументи учасників справи

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача Самойленко П. М. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

4. Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницьклї області від 21 січня 2019 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 9589,30 грн та 704,80 грн судових витрат.

Згідно довідки № 1205 від 04.10.2024, складеної ФОП ОСОБА_1 , у виконавчому провадженні № 67151643 у справі № 688/4674/18 на розрахунковий рахунок жодних зарахувань не надходило станом на 04.10.2024.

Згідно даних АСВП відносно божника ОСОБА_2 та стягувача ОСОБА_3 : відмовлено у відкритті ВП 59198409, ВП 59202966; ВП 59329387 від 11.06.2019, ВП 59331341 від 11.06.2019, ВП 61003886 від 17.01.2020, ВП 64387341 від 05.02.2021, ВП 67638234 від 24.11.2021, ВП 70715428 від 11.01.2023, ВП 73592768 від 13.12.2023 завершено; ВП 76151643 від 26.09.2024 відкрито.

Згідно розрахунку позивача основна сума боргу за період з 22.01.2019 по 03.10.2024 складає 9589,30 грн, інфляційні втрати з лютого 2019 по серпень 2024 року - 6333,88 грн, 3% річних 1640,95 грн.

Відповідач рішення суду не виконав та коштів добровільно позивачу не сплатив.

5. Мотиви суду та норми права, які застосував суд

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження №14-16цс18).

За змістом ст. ст. 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 07.02.2018 по справі №910/11249/17.

Так, Верховний суд зробив висновок, що норма статті 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується і після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Суд погоджується із наданим розрахунком суми інфляційних витрат та трьох процентів річних відповідача перед позивачем та враховує, що відповідачем розмір суми інфляційних витрат та трьох процентів річних не спростовано, а тому вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

6. Розподіл судових витрат

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 968,96 грн.

Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення відповідних витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно положень ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справи публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правової допомоги № 01/11/22 від 01.11.2022, додаткову угоду до договору від 17.06.2024, копію платіжної інструкції від 17.06.2024 про сплату 4000 грн, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) ввід 17.06.2024.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18 визначено, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи те, чи були вони фактично здійснені, а також їх необхідність. При цьому суд, визначаючи суму відшкодування, має послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд вважає, що зазначений представником позивача адвокатом Самойленком П. М. розмір витрат на правову допомогу 4000 грн не є обґрунтованим, розумним, необхідним та співмірним із складністю справи, з огляду на те, що супровід та контроль судової справи (подання електронного кабінету позивача в системі «Електронний суд» клопотань про розгляд справи без участі позивача та його представника, заяви про видачу рішення, заяви на видачу виконавчого листа, в подальшому звернення до відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду) не є необхідними у справі.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованим та розумним розмір витрат на правову допомогу у справі в сумі 3200 грн, що буде справедливим та співмірним із складністю справи.

Керуючись статтями 512, 625, 598-609 ЦК України, статтями 2, 5, 10-13, 34, 141, 200, 206, 258-259, 265, 280-284, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 3% річних в сумі 1640 (одна тисяча шістсот сорок) грн 95 коп та інфляційні втрати в сумі 6333 (шість тисяч триста тридцять три) грн 88 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 968,96 грн та витрати на правову допомогу в сумі 3200 грн.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 31 січня 2025 року.

Суддя Н. Л. Стаднічук