Провадження №2/447/76/25
Справа №447/1685/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

03.02.2025 Миколаївський районний суд Львівської області

у складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Венгер Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області до ОСОБА_1 третя особа: Сектор ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції у Львівській області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

у с т а н о в и в:

12.06.2024 позивач звернувся до Миколаївського районного суду Львівської області із позовною заявою в якій просить: відібрати дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачка не належно виконує свої батьківські обов`язки відносно свого малолітнього сина, проживає без реєстрації із співмешканцем в помешканні, власником якого є брат її співмешканця. ОСОБА_1 не працює, перебивається нестабільними заробітками, під час візиту сім`ї встановлено ознаки перебування сім`ї у складних життєвих обставинах, що проявляється у бездіяльності матері, як у веденні домашнього господарства ( у помешканні не прибрано, бруд, запах тютюнового диму, розкидані речі, брудна постільна білизна, на кухні безлад, залишки вживаної їжі, дитячий одяг невипраний, у неналежному стані, обмежений запас продуктів), так і у вихованні та догляді за сином, відтак просять відібрати дитину без позбавлення батьківських прав.

Ухвалою судді від 01 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14 листопада 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.

13 січня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідачка позов заперечує з підстав недоведеності небезпеки для життя і здоров`я малолітнього ОСОБА_2 , просить у задоволені позову відмовити.

03 лютого 2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_3 відповідно до якої просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

03 лютого 2025 року на адресу суду надійшла заява представника третьої особи Сектору ювенальної превенції Стрийського РУП ГУНП у Львівській області Рошко О.В. відповідно до якої просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачка в судові засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце їх проведення, про причини неявки суду не повідомила, подала відзив на позовну заяву, у якому просить у задоволені позову відмовити.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд встановив:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 04 липня 2017 року батьками малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Інформація про батька дитини проведена у відповідності до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (надалі СК України).

Відповідно до листа від 11.09.2023 №01-13/533 «Центр надання соціальних послуг» встановлено ознаки перебування сім`ї у складних життєвих обставинах, що проявляється у бездіяльності матері, як у веденні домашнього господарства, так і у вихованні та догляді за сином.

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 така взята під соціальний супровід. Від часу взяття дитини на профілактичний облік служби у справах дітей Тростянецької сільської ради здійснювались комісійні виїзди за місцем проживання відповідачки ОСОБА_1 , про що свідчать акти обстеження від 31.08.2023, 07.09.2023, 30.10.2023, 31.05.2024, 04.06.2024.

За інформуванням служби у справах дітей Тростянецької сільської ради «Центру надання соціальних послуг» Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області від 04.09.2023 №02-21/1369 щодо неналежного виконання матері ОСОБА_1 батьківських обов`язків, здійснено візит у сім`ю. Відповідно до листа від 11.09.2023 №01-13/533 «Центр надання соціальних послуг» встановлено ознаки перебування сімї у складних життєвих обставинах та згідно оцінки потреб сім`ї ОСОБА_1 така взята під соціальний супровід.

Від часу взяття дитини на профілактичний облік служби у справах дітей Тростянецької сільської ради здійснювались комісійні виїзди за місцем проживання відповідачки ОСОБА_1 , про що свідчать акти обстеження від 31.08.2023, 07.09.2023, 30.10.2023, 31.05.2024, 04.06.2024.

Під час обстеження 31.08.2023 встановлено, що житло перебуває у стадії будівництва. Розкидані будівельні матеріали, одноповерховий будинок, складається з чотирьох кімнат, кухні, санвузла та коридору. У помешканні не прибрано, порушено санітарно - гігієчні умови проживання в усіх приміщеннях: бруд, запах тютюнового диму, розкидані речі, брудна постільна білизна, на кухні безлад, залишки вживаної їжі, дитячий одяг невипраний, у неналежному стані, обмежений запас продуктів.

Під час виїзду 07.09.2023 зафіксовані незадовільні умови проживання. Для дитини не створені умови виховання, проживання, навчання.

На момент обстеження 31.05.2024 у помешканні антисанітарія, безлад, сміття, окурки, залишки їжі у перемішку з тваринними фекаліями. Порушено санітарно -гігієчні умови проживання в усіх приміщеннях, що може призвести до загрози життя і здоров`я дитини: бруд, сморід, запах тютюнового диму, розкидані речі, брудна постільна білизна, на кухні безлад, дитячий одяг у неналежному стані. Мати візуально у стані сильного алкогольного сп`яніння, при чому не змогла підвестись із ліжка. Присутній співмешканець візуально у стані сильного алкогольного сп`яніння.

На час візиту 04.06.2024 ОСОБА_1 та її співмешканець ОСОБА_5 візуально перебували у сильному алкогольному сп`янінні, у приміщені антисанітарія, сморід, на підлозі купа брудного одягу, сміття, залишки їжі, тваринні фекалії. На кухні дуже брудно, немитий посуд у перемішку із сміттям і недопалками, приготованої їжі не було. Дитячі речі брудні, розкидані по підлозі. На подвір`ї безлад.

Враховуючи реальну загрозу життю та здоров`ю малолітньої дитини, розпорядженням голови Тростянецької сільської ради від 04.06.2024 №105/ОД відібрано дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та влаштовано у дитяче відділення Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської лікарні Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області на обстеження до вирішення подальшого влаштування дитини.

Згідно заяви родички ОСОБА_6 №02-18/150 від 06.06.2024, акту обстеження умов проживання №1654/02-20 від 06.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , подання служби у справах дітей Тростянецької сільської ради від 06.06.2024, розпорядження голови Тростянецької сільської ради від 06.06.2024 №1085/ОД тимчасово влаштовано дитину, яка залишилась без батьківського піклування, малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 в сім`ю родички ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_1 .

6 червня 2024 року Виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області затверджено висновок Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Тростянецької сільської ради від 06.06.2024 про доцільність відібрання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення її батьківських прав.

Оцінка суду.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до частин першої, третьої, четвертої статті 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Пункти 2-5 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України передбачаються, що підставами позбавлення батьківських прав є: ухиляння від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстке поводження з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»(далі - Закон) сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частини перша, друга статті 15 Закону).

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини).

Дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію, необхідно проводити з нею бесіду, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення її інтересів.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і для дотримання такої рівноваги особливу увагу необхідно приділити найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04).

Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК Україн идоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На даний час малолітній ОСОБА_2 є дитиною, яка перебуває у складних життєвих обставинах, а дії матері ОСОБА_1 не дають підстав вважати про наявність об`єктивних причин, які дали підстави вважати, що вона може дбати про дитину, належно виховувати, забезпечувати фізичний та розумовий розвиток дитини. До вказаних висновків суд прийшов проаналізувавши описані вище письмові докази, з яких суд встановив, що відповідачка дитиною не цікавиться, не забезпечує їй нормальні умови життя та виховання, не надає їй належного харчування та розвитку.

У постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі №757/33742/19-ц зазначено, що під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Тлумачення вказаної норми свідчить, що законодавець поклав на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини.

Під час судового розгляду не встановлено обставин вчинення домашнього насильства над дитиною, проте не може не викликати занепокоєння наявність антисанітарних умов, в яких проживала дитина.

У постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №165/2839/17, зазначено, що загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Враховуючи описане вище, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав, оскільки відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Суд вважає необхідним зазначити, що у контексті вирішення цієї справи необхідно звернути особливу увагу на те, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особистості необхідно зростати в атмосфері щастя, любові і розуміння незалежно від того, з ким дитина проживає, якщо вона не може проживати з кимось з батьків. Батьки відіграють особливу роль у житті кожної дитини, своїми вчинками та ставленням один до одного вони сприяють формуванню уявлення дитини про сімейні, людські та життєві цінності. Наявність тривалого уникнення відповідача від участі у вихованні дитини не сприяє повноцінному розвитку дитини. А тому відповідачці необхідно проявити розумну обачність у вчиненні дій, які прямо чи опосередковано впливають на психічне здоров`я дитини. За істотної зміни обставин відповідачка має право ініціювати повернення їй її дитини.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду, крім іншого, у частці від доходу її матері, батька. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоров`я дитини, а також враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача.

Як передбачено ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи наведене з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слід стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.06.2024 до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.

При цьому у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в користь держави судові витрати в розмірі 3028,00 гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 265, 273, 274, 280, 282-284, 289 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов Органу опіки та піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області до ОСОБА_1 третя особа: Сектор ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції у Львівській області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав задовольнити.

Відібрати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення її батьківських прав.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.06.2024 до досягнення дитиною повноліття, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов`язавши законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь держави 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Позивач: Орган опіки та піклування Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області, місцезнаходження: 81614, с. Тростянець, вул. Зелена, 2, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40178802.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_2 ;

Третя особа: Сектор ювенальної превенції Стрийського районного управління поліції Головного управління поліції у Львівській області, місцезнаходження: 81600, м. Миколаїв, пл. Ринок, 9, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108833.

Суддя Головатий А. П.