Справа № 454/746/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Синевської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сокальської міської ради Львівської області та Сокальської державної нотаріальної контори Львівської області про скасування обтяження,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася в суд із даною позовною заявою, свої вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок позивач набула у власність шляхом спадкування після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . А саме, 25.07.2008р. позивач отримала свідоцтво про право на спадщину та зареєструвала відповідне право власності. Будинок з часу його забудови 1962р. належав лише батькові позивачці та їй. Звернувшись у Відділ ЦНАП Сокальської міської ради з приводу реєстрації місця проживання позивачка дізналася про те, що її будинок знаходиться під обтяженням та стосовно нього внесено заборону на відчуження, про, що є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Як видно з інформації Реєстру, у ньому є запис про обтяження «заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4048386». Зазначено, що реєстрація обтяження здійснена 14.11.2006р. за №4048386 реєстратором: Сокальська державна нотаріальна контора. Підстава для обтяження «Договір застави, 1-4865, 23.11.1998р., Червоноградська нотконтора». Щодо власника зазначено ОСОБА_3 , а також Фермерське господарство. Зазначає, що вказані відомості не можуть відповідати дійсності та є помилковими, так як в 1998р. будинок не передавався в заставу чи в іпотеку та не оформлялися жодні нотаріальні дії. До часу прийняття позивачкою спадщини в 2008р., власником будинку був лише батько позивачки, який помер ще в 1967р. Вказує, що 23.11.1998р. її чоловіком ОСОБА_3 укладав договір застави, що був посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Заяць М.В. за реєстровим №1-4865. Вказаний договір не стосується будинку, його предметом бува застава транспортного засобу автомобіля марки ЗАЗ, р.н.з. НОМЕР_1 , який Фермерське господарство «Романюк» придбало в розстрочку. Чоловік позивачки ОСОБА_3 не міг передавати в заставу будинок, оскільки ніколи не був його власником. Враховуючи наведена вважає, що вказаний запис про обтяження є технічною помилкою. Просить суд скасувати обтяження у вигляді заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 4048386 щодо будинку АДРЕСА_1 , тип обтяження: заборона, реєстраційний номер обтяження: 4048386, зареєстровано 14.11.2006р. № 4048386 реєстратором: Сокальська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: Договір застави, 1-4865, 23.11.1998р., Червоноградська нотконтора.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, в обгрунтування вимог зокрема повідомила, що запис про обтяження вчинено помилково, а відомості про причину такого відповідають договору застави укладеного її чоловіком як головою фермерського господарства, однак предметом договору був легковий автомобіль, а не житловий будинок. Зазначає, що обтяження фактично вчинено на адресу місця проживання її чоловіка, що відповідає адресі належного в даний час їй будинку.

Представник відповідача виконкому Сокальської міської ради Львівської області в судове засідання не прибув, у наданій суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, при винесенні рішення у справі покладається на розсуд суду.

Представник відповідача Сокальської державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, у наданому суду клопотанні просив розгляд справи проводити у його відсутності, вирішення справи покладає на розсуд суду.

Заслухавши позивачку та дослідивши докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Підставою винекнення права власності є свідоцтво про право на спадщину 1-2719 від 25.07.2008р.

Згідно відомостей з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.10.2023р., встановлено, що на об`єкт обтяження житловий будинок в АДРЕСА_1 , власником якого зазначено ОСОБА_3 та Фермерське господарство, накладено обтяження заборона, реєстраційний номер 4048386, зареєстрованого 14.11.2006р. № 4048386 реєстратором: Сокальська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: Договір застави, 1-4865, 23.11.1998р., Червоноградська нотконтора.

Разом з тим, із дослідженої копії договору купівлі-продажу №812729/36-9р. від 04.11.1998р., встановлено, що такий укладено між СП ЗАО «АвтоЗАЗ-ДЄУ» та Фермерським господарством «Романюк», предметом договору є придбання покупцем автомобіля марки Таврія.

Із копії договору застави майна від 23.11.1998р., що посвідчений державним нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Заєць М.В., встановлено, що такий укладено між Фермерським господарством, в особі голови господарства ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_1 та ВАТ УСК «Гарант-Авто», предметом застави за яким є автомобіль марки ЗАЗ, р.н.з. НОМЕР_1 .

У договорі здійснено заборону відчуження зазначеного у договорі заставного майна, що належить заставодавця, до припинення договору застави.

Таким чином, із досліджених в судовому засіданні доказів, встановлено, що дата винекнення обтяження 23.11.1998р. відповідає даті укладеного чоловіком позивачки ОСОБА_3 договором застави придбаного автомобіля та не стосується нерухомого майна, а саме житлового будинку в АДРЕСА_1 , який з 27.08.2008р. належить позивачці та до вказаної дати належав її батькові.

Відповідно до ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Статтею 317 ЦК України - передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом зазначених норм та положень ст. 16 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

Згідно положень п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на описане майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року N31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року № 364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

З 01.01.2013 року, відповідно до ст. 8, ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 6 постанови КМУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно п.п.5.1, п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 04.06.2009 щодо зняття заборони на відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна за заявою: установи банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження», підставою для реєстрації обтяжень є в тому числі визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відтак, в ході розгляду справи встановлено, що вищевказане обтяження (заборона) щодо належного позивачці нерухомого майна порушує її права та законні інтереси, оскільки, унеможливлює повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, а також підстави для наявного арешту відсутні.

Таким чином, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 223, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Скасувати обтяження у вигляді заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 4048386 щодо будинку АДРЕСА_1 , тип обтяження: заборона, реєстраційний номер обтяження: 4048386, зареєстровано 14.11.2006р. № 4048386 реєстратором: Сокальська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: Договір застави, 1-4865, 23.11.1998р., Червоноградська нотконтора та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис про обтяження (заборона) вказаного нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідач: Виконавчий комітет Сокальської міської ради Львівської області, місце знаходження м. Сокаль, вул. Шептицького, 44, Львівської області.

Відповідач: Сокальська державна нотаріальна контора, місце знаходження - м. Сокаль, вул. Тартаківська, 7а, Львівської області.

Головуючий: Т. В. Струс