ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 січня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/3553/23

Головуючий у першій інстанції Роздайбіда О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/45/25

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.,

за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: представник ОСОБА_1 адвокат Ковалюх Василь Миколайович,

на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10 червня 2024 року; місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 20.06.2024, м. Бахмач,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 р. представник ОСОБА_1 адвокат Мироненко С.В. звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в якому просив визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 . Позов мотивовано тим, що 12.01.1991 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, який розірвано 08.07.2010. Під час шлюбу ними придбано вказану квартиру, право власності на яку зареєстроване на ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . На цей час позивач позбавлена права власності на належну їй за законом частку у спільній сумісній подружній власності на вказану квартиру, про що вона дізналася лише після смерті колишнього чоловіка.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропущено встановлений ч. 3 ст. 29 КпШС України трирічний строк позовної давності.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Ковалюх В.М. просить скасувати вказане рішення та ухвалити рішення про задоволення позову. Доводи скарги зводяться до такого. ОСОБА_1 про порушення свого права власності на частку у набутій нею у період шлюбу з ОСОБА_5 квартиру дізналась після смерті останнього, коли їй стало відомо, що всю квартиру можуть успадкувати його дружина та двоє дітей. Крім того, ОСОБА_5 за життя не заперечував право ОСОБА_1 , про яке йдеться у її позовній заяві. Тому строк позовної давності нею не пропущено.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Ковалюх В.М. (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу підтримав, ОСОБА_3 та її представник адвокат Антоненко І.Є. (в режимі відеоконференції) просили її відхилити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши її матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

У справі встановлено таке.

З 12.01.1991 ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_6 , який розірвано 08.07.2010, що підтверджується копіями свідоцтв відповідного змісту (арк. 5, 7).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про її народження - арк. 15), яка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8 , що учасниками справи не заперечується і підтверджено копією рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10.02.2015 у справі № 728/67/15 за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили 20.02.2015 (арк. 16).

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 06.08.2002, який посвідчено приватним нотаріусом Бахмацького районного нотаріального округу Кухтою Д.О. за реєстровим № 1596, ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1 (копія договору на арк. 9, копія рішення Бахмацької міської ради про перейменування вулиць та провулків у м. Бахмачі арк. 20). 08.08.2002 ОСОБА_5 зареєструвався у вказаній квартирі, що вбачається з копій будинкової книги на неї і витягу з Реєстру територіальної громади № 2023/005274102 від 13.07.2023 (арк. 12, 13-14).

12.10.2010 ОСОБА_5 одружився з ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про їх одруження (арк. 61). Остання на момент смерті ОСОБА_5 була зареєстрована по АДРЕСА_2 , що підтверджено копією витягу з Реєстру територіальної громади № 2023/009167921від 09.11.2023 (арк. 60).

Також донькою ОСОБА_5 є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про її народження, одруження, а також рішення суду від 20.08.2014 у справі № 728/1835/14 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, що набрало законної сили ІНФОРМАЦІЯ_4 (арк. 62, 65, 66).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (арк. 49). Після його смерті відкрилася спадщина. З заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (копія спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5 № 74/2023 на арк. 45-66).

Аналізуючи надані докази і правові норми, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить таких висновків.

Стаття 22 КпШС України, що був чинним на дату набуття ОСОБА_5 у власність квартири АДРЕСА_1 , приписувала таке: майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю; кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном; подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно з ч. 1 ст. 28 цього ж Кодексу, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність», що був чинним на час набуття подружжям спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Частиною 1 ст. 69 СК України також передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

З наведеного у попередніх 3 абзацах випливає, що квартира АДРЕСА_1 , набута ОСОБА_5 у власність в період шлюбу з ОСОБА_1 , є їхньою спільною сумісною власністю у рівних частках кожного з них у власності на неї.

Частиною 3 ст. 29 КпШС України передбачалося, що для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Згідно зі ст. 11 цього ж Кодексу, у тих випадках, коли для окремих вимог встановлено строк позовної давності, він обчислюється, якщо інше не встановлено законом, з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Аналогічний порядок обчислення перебігу позовної давності визначено й ч. 2 ст. 72 СК України, яка діяла на момент розірвання сторонами шлюбу.

Вирішуючи питання перебігу позовної давності у справі, апеляційний суд виходить з такого:

- у ході розгляду справи встановлено, що 06.07.2002 ОСОБА_1 набула право власності на 1/2 частку спірної квартири у зв`язку з тим, що нею цю квартиру набуто у період шлюбу з ОСОБА_5 за їхні спільні кошти, незважаючи на те, що власності на неї з часу її набуття і натепер зареєстровано за ОСОБА_5 . Цього права ОСОБА_1 у встановленому законом порядку по цей час не позбавлено. Зокрема сам по собі факт припинення шлюбу ОСОБА_5 з ОСОБА_1 не є підставою для припинення її права власності на частину спірної квартири. Апеляційний суд також враховує, що жоден з нормативних актів, що регулює спірні правовідносини, не передбачає, що після спливу строку позовної давності, встановленого для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, втрачається право спільної сумісної власності одного з колишнього подружжя, за яким право не зареєстровано власності, що підлягало державній реєстрації у компетентних державних органах;

- з наявних у справі доказів не випливає, що за життя ОСОБА_5 між ним і ОСОБА_1 був спір щодо права власності або користування спірною квартирою;

- ОСОБА_1 дізналася про загрозу порушення свого майнового права на частину вказаної квартири після подання заяв про прийняття спадщини дружиною спадкодавця ОСОБА_10 та донькою ОСОБА_11 ;

- наявними у справі допустимими, достовірними й достатніми доказами підтверджено, що за життя ОСОБА_5 у нього та у ОСОБА_1 виникло право спільної сумісної власності у рівних частках на спірну квартиру, тож вони мали по 1/2 (кожен) частці у власності цієї квартири. Отже до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_5 , входить лише 1/2 частина квартири, а інша 1/2 її частина по цей час є власністю ОСОБА_1 і вона вправі нею розпоряджатися, використовуючи права та обов`язки власниці частини квартири, встановлені законодавством про власність.

Згідно з ст. 71 Закону України «Про нотаріат», у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) свідоцтво про право власності на частку в їхньому спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя (колишнього з подружжя) з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна (ч. 1). На підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, за згодою другого з подружжя (колишнього з подружжя), що є живим, у свідоцтві про право власності може бути визначена і частка померлого у спільній власності (ч. 2). Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини, крім випадків, встановлених Цивільним кодексом України (ч. 3). Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті другого з подружжя видається за умови подання документів, що підтверджують право власності на таке майно, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (ч. 4). При видачі свідоцтва нотаріус перевіряє факт належності майна подружжю (колишньому подружжю) на праві спільної сумісної власності (ч. 5).

Випадки, передбачені ч. 3 ст. 71 Закону України «Про нотаріат», у цій справі не мають місця.

Главою 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (з наступними змінами), передбачено таке. У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна (п. 1.1). У повідомленні, що надсилається спадкоємцям померлого, які прийняли спадщину, зазначається склад спільного майна подружжя, на частку якого другий із подружжя, що є живим, просить видати свідоцтво про право власності, а також роз`яснюється право звернення до суду у випадку оспорювання спадкоємцями майнових вимог того з подружжя, що залишився живим (п. 1.2). Свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них видається нотаріусом за місцем відкриття спадщини (п. 1.5). Підстави видачі свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя:

- при видачі свідоцтва нотаріус вимагає документ, який посвідчує шлюбні відносини, в порядку, встановленому чинним законодавством. На примірнику свідоцтва, що залишається у матеріалах нотаріальної справи, робиться відмітка, у якій зазначаються найменування поданого для огляду документа, його номер, дата та найменування юридичної особи, що його видала (підп. 2.1);

- якщо до складу майна, на частку якого видається свідоцтво, входить майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, нотаріус вимагає подання документів, які підтверджують право власності подружжя на таке майно, крім випадків, передбачених п. 3 гл. 7 р. І цього Порядку (підп. 2.2);

- при видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на житловий будинок, квартиру та інше нерухоме майно нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього (підп. 2.3);

- при видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з них нотаріус, крім документів, визначених у цьому пункті, вимагає свідоцтво про смерть одного з подружжя (підп. 2.4).

У справі відсутні докази звернення ОСОБА_1 до нотаріуса для видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (з ОСОБА_5 ). В той же час наявні у справі докази свідчать про достатність у останньої необхідних для цього документів (документів, на підставі яких нотаріус зобов`язаний видати їй свідоцтво про право власності на 1/2 частину спірної квартири у порядку ч. 3 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» і глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Оскільки наявні всі умови для легалізації права ОСОБА_1 , про яке йдеться у позовній заяві, нотаріусом, то розгляд справи не може закінчитися задоволенням позову.

Отже оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову є вірним, але мотиви, з яких місцевий суд дійшов цього висновку, є хибними. Тож воно підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову з залишенням без змін в іншій частині.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим і описаним вище обставинам справи та визначеним відповідно до них правовідносинам.

Оскільки розгляд справи не закінчився задоволенням позову, то в силу ч. 13 ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування понесених ОСОБА_1 судових витрат нема.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 374, 376 ч. 4, 381, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ковалюха Василя Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10 червня 2024 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні позову й відмовити у його задоволенні з мотивів, наведених у цій постанові.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Ідентифікаційні дані учасників справи наведено у рішенні суду І інстанції.

Головуючий: Судді: