Справа № 396/711/24
Провадження № 2/396/15/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., за участю секретаря Кравченко І.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні під час судового розгляду в залі судових засідань м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новоукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона, протягом двох років, починаючи з 2015 року мала близькі стосунки інтимного характеру з відповідачем. Від яких в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент народження дитини проживали окремо, тому відомості про батька в свідоцтво про народження доньки записано на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідач є батьком дитини, однак матеріальної допомоги на її утримання не надає та відмовляється подати до органу ДРАЦС заяву про реєстрацію батьківства, оскільки встановити батьківство у позасудовому порядку не можливо тому позивач звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 30.04.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 19.06.2024 року у справі призначено судово-генетичну експертизу, яку згідно повідомлення експерта не проведено через неявку до експертної установи ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 04.12.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та надала суду пояснення ідентичні викладеним в заяві, додавши, що спільно з відповідачем проживала трохи меньше року, з грудня 2016 року. Так як відповідач є батьком дитини але не допомогає матеріально, вона вирішила встановити його офіційне батьківство.

Відповідач до суду не з`явився, про слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзив до суду не подав.

Представник третьої особи служби у справах дітей до суду не з`явився, надано заяву в про розгляд справи за їх відсутності, заперечень та клопотань не подали.

Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 суду посвідчила, що дійсно знають про стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період 2016 року, підтвердили, що вони проживали разом та вели спільний побут. Невдовзі ОСОБА_1 завагітніла, що стало видно з її фізичного стану.

Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Пунктом 1частини 3статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

В зв`язку з вищевикладеним, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8). Відомості про батька записані за вказівкою матері на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законом встановлено спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Судом зважає на е, що відповідач ОСОБА_2 , був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи судом, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судово-генетичної експертизи для визначення факту батьківства, не з`явився для забору біологічних зразків, що свідчить про його ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду наявність поважних підстав, які перешкоджали йому з`явитися до експертної установи для забору відповідних зразків для проведення експертизи. Вказані дії та його бездіяльність, що призвели до неможливості проведення експертизи,

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-ц (провадження № 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Нез`явлення відповідача до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи суд розцінює як його небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивачки ОСОБА_1 про його батьківство щодо доньки ОСОБА_3 , про що посвідчила позивач та свідки у справі.

Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Отже, саме в інтересах дітей знати свого батька, а також отримувати від нього піклування та мати можливість на спілкування з ним.

Враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання батьківства ОСОБА_2 , є обґрунтованими та такими, та підлягають задоволенню.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов про визнання батьківства та внесення змін до актового запису народження дитини підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 19, 125-128, 136 СК України, ст.ст. 2, 10-13, 141, 258, 259, 265, 268, 280-281 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Новоукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни в актовий запис № 224 від 11.12.2017 року, складений Новоукраїнським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області про народження ОСОБА_7 , наступного змісту:

-в графі «батько»: зазначити " ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України";

-змінити прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 »;

-змінити по-батькові дитини з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ».

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Новоукраїнського відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований по АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складене 31.01.2025 року.

Суддя: О. С. Цесельська