Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7964/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Надопта А.А. секретар судового засідання Стрижак О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. про визнання права на земельні ділянки у порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори про визнання права власності на земельну ділянку.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_5 . Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 0,9199 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Королівської селищної ради. Спадкодавцем за життя заповітного розпорядження залишено не було. За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовила. Така ситуація обумовлена тим, що по смерті чоловіка віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю або інших документів аналогічного характеру, які б посвідчували належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося. Відповідач у свою чергу заперечує перебування у його розпорядженні документів такого характеру. Оскільки оригіналів свідоцтв про право власності на майно яке належить спадкодавцю позивачем не віднайдено, тому вона змушена звернутися в суд.

Позивачка та її представник, адвокат Продан О.В. в судове засідання не з`явилися, направили до суду клопотання про підтримання позовних вимог і просили такі задоволити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи, зокрема через оголошення на офіційному веб сайті Виноградівського районного суду.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог: державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., належним чином повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася.

Враховуючи наведене, суд, керуючись ст.280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача чоловік ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07.12.2004 року

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 0,9199 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Королівської селищної ради.

Спадкодавцем за життя заповітного розпорядження залишено не було, що стверджується копією спадкової справи

Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені малолітнього сина ОСОБА_2 , звернулась до Виноградівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини

Крім цього, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 до Виноградівської державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_7 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області по справі № 2-1571/05 визнано мирову угоду між ОСОБА_1 , яка діє в інтересах та як законний представник в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , та ОСОБА_7 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , укладену в процесі розгляду цивільної справи про визнання права власності на ? частину спадкового майна, розподіл спадкового майна в натурі, відшкодування витрат на лікування та поховання спадкодавця на таких умовах:

- ОСОБА_1 передає ОСОБА_7 15000 грн в рахунок 1/2 частки спадщини, що належить неповнолітнім спадкоємцям ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у звязку зі смертю спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- ОСОБА_7 відмовляється від 1/2 спадщини спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належить її неповнолітнім дітям ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з наданням останнім права оформлення права власності на себе повністю, в тому числі й оформлення на себе прав власності на індивідуальний житловий будинок за АДРЕСА_1 .

Дана ухвала суду набрала законної сили 10.11.2005 р.

Про існування земельної ділянки позивачка дізналася після винесення судом рішення, а тому змушена повторно звернутись до суду. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку в нотаріальній конторі немає можливості у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності спадкового майна та майнових прав спадкодавцю.

За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовила. Така ситуація обумовлена тим, що по смерті чоловіка віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю або інших документів аналогічного характеру, які б посвідчували належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося. Відповідач у свою чергу заперечує перебування у його розпорядженні документів такого характеру.

За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 у Берегівському районі ҐУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії 3K №33966 від 08.04.2005 року (підтверджує належність спадкодавцю земельної ділянки загальною площею 0.9199 га., на підставі розпорядження райдержадміністрації №380 від 22.10.2004 року )

У той же час ч.3 ст.1296 ЦК України регламентовано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (таку правову позицію відображено в постанові ВС від 14.08.2019 р. у справі №523/3522/16-ц).

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

За вказаних обставин позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.16, 328, 392, 1216, 1220, 1216, 1222, 1223, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 Цивільного кодексу, керуючись ст.ст.2,4,19, 23, 27, 175-177, 315 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

У порядку спадкування за законом визнати за позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на:

-земельну ділянку площею 0,9199 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Королівської селищної ради, кадастровий номер :01:002:0025, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийА. А. Надопта