Справа № 307/4601/24
Провадження № 2/307/1129/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано 07 травня 2019 року та від даного шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В позовній заяві вказує на те, що сторони мають різні погляди на життя та майже рік разом не проживають. Також зазначає, що після того як сторони почали проживати окремо, відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків, жодним чином не допомагає дитині, а тому вона змушена звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що відповідач є здоровий та працездатний, має постійну роботу в Чеській Республіці, не має на утриманні інших непрацездатних осіб, живе в своє задоволення та, на думку позивачки, має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно.

Просить суд стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Хомин О.М. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що позивач дещо лукавить, стверджуючи про самоусунення батька від дитини та матеріального забезпечення. Також представник вважає за необхідне звернути увагу суду й на те, що відповідач позбавлений постійного джерела доходу та не має стабільного місця праці, адже періодично працює на сезонних роботах в країнах Європейського Союзу. Відтак, вимога про стягнення 1/3 від частки усіх доходів в майбутньому може стати проблемною для виконання, адже фіксований розмір доходу відповідача може суттєво відрізнятися чи не щомісяця. Водночас, відповідач не є власником будь-якого нерухомого майна та не має жодних пасивних джерел доходу. В свою чергу, відповідач добре розуміє свій обов`язок щодо утримання малолітнього сина, а тому вважає за доцільне встановити розмір аліментів у твердій грошовій формі в розмірі 2000 гривень щомісячно.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Антал І.В. в судове засідання не з`явились, представник подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Хомин О.М. в судове засідання не з`явились, представник подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали частково, посилаючись на викладені у відзиві обставини, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст.247 ч.2 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває на утриманні позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 , довідкою виконавчого комітету Буштинської селищної ради від 22 жовтня 2024 року за №714, актом обстеження матеріально - побутових умов позивачки ОСОБА_1 від 23 жовтня 2024 року.

Також встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці не надає.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК. України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому суд враховує вимоги статті восьмої Закону України «Про охорону дитинства» щодо права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів на утримання дитини у частці від доходу її батька.

Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

За змістом вищенаведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Такий правовий висновок міститься і в постанові КЦС ВС від 11.03.2020 року за №759/10277/1 (61-22317св19).

Однак, іноді суди порушують принцип диспозитивності та виходять за межі позовних вимог, що в свою чергу дає підстави визнавати такі рішення незаконними.

Тому, постановами КЦС ВС від 04.07.2018 року справа №490/4522/16-ц, провадження № 61-21571св18 та КЦС ВС від 11.03.2020 року справа №759/10277/1, провадження 61-22317св19, переглядаючи рішенням судів нижчої інстанції, останні були скасовані.

Так, в постанові КЦС ВС від 11.03.2020 року справа №759/10277/1, провадження 61-22317св19, колегія суддів Верховного Суду погоджується із доводами касаційної скарги, що апеляційний суд, змінивши спосіб присудження аліментів, вийшов за межі позовних вимог та розглянув вимогу, що не була предметом розгляду у суді першої інстанції. При цьому апеляційним судом порушено положення частини третьої статті 181 СК України, оскільки спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд допустив порушення норм матеріального права, зокрема статей 181, 182, 184 СК України, оскільки надав перевагу посиланням відповідача на його скрутне матеріальне становище, залишаючи поза увагою інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення. Крім того, належних доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі відповідачем не надано.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ст.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у частці від доходу, обраним позивачем.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позивачкою не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які вона несе на утримання дитини та, відповідно, обґрунтованість заявленого нею до стягнення розміру аліментів 1/3 частини доходів відповідача.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд враховує майновий стан позивачки, в якої на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину, а також майновий стан відповідача.

Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до її повноліття, а в іншій частині позовних вимог відмовити.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини за один місяць.

Керуючись ст.ст.5, 12, 81, 209, 223, 247, 263, 265, 430 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 180-184, 191 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженця с. Дулово, Тячівського району, Закарпатської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , уродженки с. Теребля, Тячівського району, Закарпатської області, аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 жовтня 2024 року, і до його повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , уродженця с. Дулово, Тячівського району, Закарпатської області, на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211 гривні 20 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканка АДРЕСА_1 , України.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , України.

Повний текст рішення суду складено 11 лютого 2025 року.

Головуючий В.І. Бобрушко