11.02.2025 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/1142/24
Провадження № 2/533/62/25
УХВАЛА

про закриття провадження

11 лютого 2025 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Козир В.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Заворотної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

УСТАНОВИВ:

10 грудня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість спожитий природний газ по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 6488 гривень 44 копійок на рахунок НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465, та витрати зі сплати судового збору у сумі 3028 гривень.

12 грудня 2024 року ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ залишено без руху.

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 02 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, призначено судовий розгляд на 11 лютого 2025 року (а.с. 43-45).

23 січня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про закриття провадження у справі (а.с. 50). У заяві відповідач зазначив, що визнає пред`явлений до нього позов та підтверджує фактичні обставини, які викладені в позовній заяві. Повідомив, що сплатив суму боргу 21 січня 2025 року у повному обсязі та на даний час не має заборгованості перед позивачем, що підтверджується копією квитанції від 21.01.2025 (а. с. 52). Просив суд закрити провадження у справі за позовною заявою ТОВ «ГК «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у зв`язку з відсутністю предмета спору. Розгляд справи просив проводити за його відсутності та вирішити питання про розподіл судових витрат з урахуванням положень статті 142 ЦПК України та ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

23 січня 2025 року позивачем ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» подано заяву про закриття провадження у справі (а.с. 53). У заяві представниця позивача повідомила, що після звернення позивача до суду з позовною заявою відповідач визнав позовну заяву та здійснив оплату вартості спожитого природного газу в повному розмірі. Просила закрити провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та повернути позивачу судовий збір на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Розгляд даної заяви просила провести без участі представника позивача.

У судове засідання сторони не з`явилися. Подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у своїй постанові від 20 вересня 2021 року в справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438св21).

Судом встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за спожитий природний газ у сумі 6488,44 грн.

Проте станом на дату розгляду справи судом по суті сторони повідомили суд, що предмет спору у даній справі відсутній, оскільки відповідач добровільно погасив заборгованість у повному обсязі, та просили закрити провадження у справі.

Ураховуючи вищевикладене, зважаючи на заяви обох сторін, керуючись принципом диспозитивності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України), відповідно до якого учасник справи на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору, суд уважає, що заяви сторін слід задовольнити, а провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Інші процесуальні шляхи завершення провадження у справі (залишення позову без розгляду, відмови від позову, ухвалення рішення про задоволення позову внаслідок визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди) не є застосовними до даного провадження, оскільки ухвалення рішення у порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК на користь позивача може призвести до подвійного стягнення заборгованості з відповідача, а інші процесуальні шляхи є неможливими без відповідного волевиявлення позивача.

Отже, у даній справі суд висновує, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, який хоч і припинив своє існування після відкриття провадження у справі, буде являтися ефективним та справедливим способом у врегулюванні спірних правовідносин між сторонами та припинення розгляду справи судом, а також не призведе до порушення прав та інтересів ані позивача, ані відповідача.

Щодо повернення судового збору з державного бюджету суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення, у зв`язку з чим результат вирішення спору відсутній. Відтак з урахуванням положень пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена позивачем сума судового збору підлягає поверненню.

Такі висновки суду в частині повернення судового збору відповідають висновкам Верховного Суду, зробленим у постанові від 23.01.2024 у справі № 910/7984/22.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за подання позовної заяви до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ було сплачено судовий збір у загальній сумі 3028,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції від 03.12.2024 № на суму 2725,20 грн та від 21.05.2024 № на суму 302,80 грн (а.с. 2, 3).

Отже, суд уважає за необхідне повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» сплачений судовий збір, оскільки судом закрито провадження у справі з підстав відсутності спору.

На підставі наведеного вище та керуючись статтями 255, 258-261, 353 ЦПК України суд

ПОСТАНОВИВ:

Закрити провадження у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» з державного бюджету судовий збір у сумі 3028 гривень 00 копійок, сплачений при зверненні до суду на підставі платіжної інструкції від 03.10.2024 № на суму 2725,20 гривень та на підставі платіжної інструкції від 03.10.2024 № на суму 302,80 гривень.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Козельщинський районний суд.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Повна ухвала складено та підписано суддею 11.02.2025.

Суддя В.П. Козир