Справа 688/4386/24
№ 2/688/93/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Стаднічук Н. Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

23.09.2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою в сумі 505916,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 27 липня 2023 року надав ОСОБА_2 товар біт-беги в кількості 3000 шт. по ціні 250 грн за штуку на загальну суму 750000.00 грн, що підтверджується договором позики, який було оформлено борговою розпискою від 27.07.2023, складеною позичальником власноручно відповідно до якої оплата за наданий товар підлягала сплаті через 60 днів. В зазначений термін відповідач вказану суму не повернув в повному обсязі. Також, 01.01.2024 відповідач сплатив 35000.00 грн, 27.01.2024 11940.00 грн, 07.02.2024 9700.00 грн, 08.03.2024 9800.00 грн, 19.07.2024 10000.00 грн. З урахуванням цих оплат загальна сума заборгованості станом на день звернення до суду складає 505916.00 грн.

2. Рух справи

Ухвалою суду від 11 листопада 2025 року відкрито провадження у справі.

3. Аргументи учасників справи

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача - адвокат Царьов М. В. в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

4. Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

27.07.2023 ОСОБА_2 складено розписку, якою він підтвердив, що отримав від ОСОБА_1 біг-беги в кількості 3000 шт. за ціною 250 грн/шт на загальну суму 750000 грн з відтермінуванням оплати за них до 60 календарних днів.

5. Мотиви суду

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 369/3340/16-ц (провадження № 61-7418св18).

З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказувався факт укладення договору позики і його умови.

Такі правові висновки щодо застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17.

Відповідно до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27.11.2019 у справі № 340/385/17 визначила, що новація це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими самими сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання.

Зі змісту статті 604 ЦК України вбачається, що ознаками новації є: спосіб припинення зобов`язання; вона можлива лише між тими самими сторонами (сторонами попереднього зобов`язання); двостороннім правочином (договором); нове зобов`язання пов`язане з попереднім і спрямоване саме на заміну первісного зобов`язання новим, а не на заміну цього зобов`язання.

До умов новації згідно вимог закону віднесено наступні: нове зобов`язання повинне пов`язувати тих самих осіб, що і первісне; сторони мають досягти згоди щодо заміни одного зобов`язання іншим, а «домовленість про новацію», це договір про заміну зобов`язання; вчиняється новація у формі двостороннього правочину (новаційного договору), який має відповідати вимогам до форми та змісту, необхідних для нового зобов`язання; наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, а за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд з новим; дійсність первинного зобов`язання (недійсність первинного зобов`язання веде до недійсності і нового зобов`язання, що витікає з новації, якщо ж недійсним є новаційний договір, сторони залишаються пов`язаними первинним зобов`язанням, і новація не відбувається); заміна змісту зобов`язання, або має виконуватися те саме, але на іншій правовій підставі; допустимість заміни первісного зобов`язання новим.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 609/67/18.

Отже, важливою умовою новації є наявність наміру сторін вчинити новацію, про який сторони повинні обов`язково вказати у договорі, оскільки за відсутності такого застереження первинне зобов`язання не припиняється, а буде діяти поряд із новим.

6. Висновки суду

Надана позивачем розписка не містить зобов`язання відповідача повернути позивачу таку саму кількість товару, відтак вона не є доказом укладення договору позики.

Судом встановлено, що між сторонами виникли відносини за договором купівлі-продажу товару, що підтверджується розпискою від 27.07.2023.

У зазначеній розписці не міститься вказівки на первинне і нове зобов`язання та намірів сторін вчинити новацію, тобто припинити існуюче і замінити новим, тому не можна вважати, що відбулася новація у зобов`яанні за договором купівлі-продажу на позикове зобов`язання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутнє зобов`язання за договором позики, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

7. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 76- 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 29 січня 2025 року.

Суддя Н. Л. Стаднічук