Справа № 487/7329/24
н/п 2/490/1876/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2025 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатін О.В., вивчивши матеріали цивільної справи №487/7329/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2024 року до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП.

Ухвалою судді Заводського районного суду міста Миколаєва Нікітіна Д.Г. від 23.08.2024 року вказана справа передана до Ленінського районного суду міста Миколаєва, для розгляду за підсудністю.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Костюченка Г.С. від 24.09.2024 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено проведення судового засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.01.2025 року вказана справа передана на розгляд до Центрального районного суду міста Миколаєва.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

11.02.2025 року матеріали справи передано для розгляду судді.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає необхідним передати справу за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва суду з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до долученої до матеріалів справи довідки №4801- від 25.04.2023 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, адреса проживання відповідача ОСОБА_2 зазначена: АДРЕСА_1 . Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 .

12.02.2025 року судом отримано відповідь №1111668 з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якої адреса реєстрації відповідача ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 .

22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Так, форма довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджена постановою Кабінету Міністрів України «Про облік внутрішньо переміщених осіб» від 01.10.2014 №509, абзацом 2 пункту 1 якої визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

При цьому, пунктом 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 року (далі - Порядок №265), особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Пунктом 50 Порядку №265 встановлено, що зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі:

1) заяви про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), поданої особою або її законним представником (представником) за формою згідно з додатком 5;

2) рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується);

3) свідоцтва про смерть або відомостей про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану. У таких випадках датою зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання особи є дата видачі свідоцтва про смерть або дата здійснення актового запису про смерть особи;

4) повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспортного документа померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

5) заяви власника житла про зняття особи із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) за формою згідно з додатком 6.

Таким чином відповідач не вживав заходів щодо зняття із задекларованого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, згідно положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509, процес видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка переміщується з тимчасового окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, стосується виключно самої внутрішньо переміщеної особи та уповноваженого органу. Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, у заяві про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зазначаються відомості про зареєстроване місце проживання та адреса фактичного проживання, повідомлена цією особою. Зазначена інформація має облікове значення.

Відповідно до абз.3 п.3 Порядку створення, ведення та доступу до відомостей Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 р. №646, якщо інформація про внутрішньо переміщену особу вноситься до бази даних уперше, автоматично формується унікальний номер запису, який відображається в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка), згідно з додатком до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Враховуючи форму довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначеної у додатку 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509, то в ній зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи; дата і місце народження; стать; серія, номер (у разі наявності), дата видачі паспорта громадянина України, ким і коли виданий/дані про документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини; відомості про законного представника, що супроводжує малолітню дитину, недієздатну особу або особу, дієздатність якої обмежена; зареєстроване місце проживання; фактичне місце проживання/перебування.

Таким чином, в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи йде розмежування зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання.

Отже, враховуючи норми чинного законодавства, вищевказана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує зареєстроване місце проживання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, судом ураховується зареєстроване місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 , що виключає можливість розгляду даної позовної заяви Центральним районним судом м. Миколаєва, виходячи з положень загальних правил підсудності визначених нормами ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

Натомість, відповідно до ч. 6 ст. 28 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Як вбачаться з матеріалів позовної заяви, предметом спору є стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої позивачу відповідачем внаслідок ДТП.

Таким чином, на даний спір поширюються норми альтернативної підсудності встановлені частиною 6 статті 28 ЦПК України.

Згідно Постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 липня 2024 року, дорожньо-транспортна пригода сталася на перехресті вул. 6 Слобідської та вул. Пограничної, що територіально відноситься до Інгульського району міста Миколаєва та відноситься до підсудності Ленінського районного суду м. Миколаєва.

При цьому, суд звертає увагу, що вказані обставини, щодо місця завдання шкоди та застосування правила альтернативної підсудності, вже були враховані суддею Заводського районного суду міста Миколаєва Нікітіним Д.Г, при постановлені ним ухвали від 23.08.2024 року, якою вказана справа передана до Ленінського районного суду міста Миколаєва, для розгляду за підсудністю.

Також судом не може бути проігнорована позиція позивача, який наполягає на розгляді справи Ленінським районним судом міста Миколаєва, про що зазначено в ухвалі Ленінського районного суду міста Миколаєва від 22.01.2025 року.

Враховуючи вищевикладене, вказана позовна заява територіально не підсудна Центральному районному суду м. Миколаєва, ні за правилами загальної підсудності, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача розташоване поза межами Центрального району м. Миколаєва, ні за правилами альтернативної підсудності, оскільки місце заподіяння шкоди майну фізичної особи знаходиться поза межами Центрального району м. Миколаєва.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому, ст. 378 ЦПК України передбачено, що наслідком прийняття судом судового рішення яким закінчено розгляд справи з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є безумовне скасування судового рішення і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи недопустимість порушення правил підсудності, а також той факт, що приймаючи до провадження вказану цивільну справу, суд, до якого направлено позовну заяву з порушенням правил підсудності, позбавляє сторін провадження права на розгляд справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, не допускаючи спору про підсудність справ між судами, суддя вважає за необхідне направити цивільну справу №487/7329/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу №487/7329/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП - надіслати за підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.В. Саламатін