РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/1584/24

Провадження №2/568/59/25

11 лютого 2025 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган

представник позивача Петренко М.О.

представник відповідача Яресько Т.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №568/1584/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Глобал Спліт» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 44292,62 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 22.11.2049 р. між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0642/82/730621, на підставі якого Кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 17600 грн., строком на 48 місяців до 22.11.2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% річних.

09.04.2020 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-31-F, згідно умов якого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/0642/82/730621.

23.06.2021 року між ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір про відступлення права вимоги № 23-06/21-F, згідно умов якого ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 010/0642/82/730621.

Відповідач зобов`язання в частині повернення тіла кредиту та відсотків належним чином, не виконав, у зв`язку з чим станом на 13.09.2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 44292,62 грн., яка складається з: 20741,85 грн. основної заборгованості; 21794,29 грн. нарахованих відсотків; 415,97 грн. 3% річних; 1340,51 грн. інфляційних втрат.

У відзиві на позов представник відповідача заперечив позовні вимоги. Зазначив, що позивач не врахував тих підстав, що у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань зі сплати платежів, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення у період дії карантину з запобігання поширенню на території України короновірусної хвороби. Крім того, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. А тому, відсутні підстави для стягнення з відповідача суми нарахованих за період карантину та воєнного стану з 25.06.2021 р. по 23.02.2023 р. інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того, посилається на те, що 02.12.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за заявою позивача вчинено виконавчий напис №11929 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за кредитним договором в сумі 21982,88 грн. Звернувшись із завою про вчинення виконавчого напису про стягнення з відповідача кредитної заборгованості, позивач змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, тому відповідно до ст. 1048 ЦК України позивач позбавлений права стягувати з відповідача заборгованість в більшому розмірі, ніж ту, яку стягував по виконавчому напису.

Також зазначає, що згідно умов договору строк кредитування становить 48 місяців, після закінчення якого, відсутні підстави для нарахування відсотків за користування кредитом.

В задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі та просить стягнути з позивача на користь відповідача 14000 грн. витрат на правничу допомогу.

У додаткових поясненнях позивач пояснив, що в позовній заяви допущено описку та помилково зазначено рік стягнення 2023 р., зазначив, що нарахування 415,97 грн. 3% річних та 1340,51 грн. інфляційних позивачем здійснено за період з 25.06.2021 р. по 23.02.2022 р., що становить 244 дні.

Зазначив, що відповідачу нараховано відсотки за користування кредитом за період з 22.11.2019 р. по 22.11.2023 р., тобто в межах строку кредитування та до закінчення строку дії кредитного договору, що відповідає вимогам чинного законодавства та умовам договору.

Вважає, що оскільки виконавчий напис №11929 від 02.12.2021 р. рішенням суду визнаний таким, що не підлягає виконанню, вимоги ТОВ "Глобал Спліт" скасовані та визнані недійсними, тому примусового виконання взятих на себе зобов`язань ОСОБА_1 перед позивачем не відбулось.

Зауважив, що кредитний договір від 22.11.2019 р. недійсним не визнавався, строк дії та умови не припинили свою дію.

Крім того, позивач подав клопотання, в якому просив відмовити відповідачу у стягнення витрат на правничу допомогу в повному обсязі, посилаючись на те, що розмір витрат в сумі 14000 грн. є необгрунтованим, неспівмірним із складністю справи.

У додаткових поясненнях представник відповідача наголосив, що звернувшись до нотаріуса з вимогою про вчинення виконавчого напису, позивач змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому нарахування відсотків після зміни кредитором строку виконання зобов`язання є безпідставним.

Ухвалою від 08.10.2024 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні від 12.11.2024 р. представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, станом на 13.09.2024 року у нього утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 44292,62 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив позовні вимоги. Зазначив, що умовами заяви про відкриття карткового рахунку не передбачений порядок та умови нарахування овердрафту, а тому збільшення суми основної заборгованості є безпідставним.

В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження відступлення права вимоги первісного кредитора АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до ОСОБА_1 , а тому у позивача відсутнє право вимоги до відповідача по договору № 010/0642/82/730621. Крім того, зазначив, що позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України не має права нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом поза межами строку кредитування та після звернення до приватного нотаріуса з завою про вчинення виконавчого напису.

В судовому засіданні 12.11.2024 р. оголошено перерву.

В судовому засіданні від 11.02.2025 р. представник позивача заявив клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: платіжної інструкції № 628 від 23.06.2021 р.

Враховуючи той факт, що розгляд справи по суті розпочався, клопотання про поновлення процесуальних строків представником позивача не заявлено, як і не обгрунтовано неможливість подання вказаного доказу у визначений ч. 2 ст. 83 ЦПК України строк, суд на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України не приймає вказаний доказ до розгляду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, суд враховує наступне.

Судом встановлено, що 22.11.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» з заявою про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0642/82/730621 (а.с. 35).

В заяві зазначено, що клієнт підтверджує, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил, визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін за цією заявою поширюються положення Договору, Правил, зобов`язується дотримуватися їх умов (п. 6).

Сторонами узгоджено, що розмір поточного ліміту на дату початку кредитування становить 17600 грн., строк кредитування становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (п. 1.4, 1.5).

Пунктом 1.6 передбачено, що проценти (за користування кредитом), в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована 48% річних, процентна ставка за користування сумою кредиту "Оплата частинами" - 0,0001% річних.

В порядку та на умовах, визначених п.п. 2.5.5-.2.5.6 Правил, клієнт зобов`язаний сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі 5% від власної заборгованості перед банком, але не менше 30 грн. або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом, в т.ч. недозволеного овердрафту визначається п. 2.5.5-.5.13 Правил. Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту та процентів не пізніше дати закінчення строку кредиту, а в разі його продовження - в останній робочий день строку користування кредитом (розділ 3).

Крім того, 22.11.2019 р. ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен Банк Аваль» підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування "Кредитна картка" (а.с. 36).

Умовами паспорту передбачено процентну ставку 48% річних, реальна річна процентна ставка 49,26 %. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за фактичний строк користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів в місяці та в році.

В матеріалах справи містяться Правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк Аваль", редакція набула чинності 25.05.2019 р. (а.с. 100-149).

На виконання умов Договору, АТ "Райффайзен Банк Аваль" відкрив картковий рахунок та надав доступ до кредитних коштів, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 93-98).

Відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість, проте взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість.

Як вбачається із розрахунку заборгованості по картковому кредиту, проведеного АТ "Райффайзен Банк", заборгованість відповідача станом на 24.06.2021 р. становила 21532,88 грн., з яких: 17600 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом, 3141,85 грн. заборгованість за недозволеним овердрафтом, 791,03 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 27).

09 квітня 2020 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-31-F, відповідно до якого первісний кредитор передав новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах боржників. За цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелів заборгованості, сформованих первісним кредитором за власним рішенням та визначеною ним періодичністю у відповідності до критеріїв, визначених у додатку 1 до Договору (а.с. 9-12).

В договорі у п. 2.3 зазначено порядок відступлення прав вимоги щодо кожного сформованого портфеля заборгованості.

Пунком 2.3.2 Договору передбачено, що протягом 5 банківських днів з дати отримання зазначеного в п. 2.3.1. Договору повідомлення від Первісного кредитора, Новий кредитор зобов`язаний сплатити вказану в повідомленні загальну вартість сформованого Портфеля Заборгованості, яка визначається як сумарний розмір фіксованої Одиничної ціни кожного Права вимоги, що входить до Портфеля Заборгованості.

Внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим Договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрах боржників та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожний наступний реєстр боржників доповнює, а не змінює попередній (п. 2.4).

Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитними договорами з дати відступлення прав вимоги за умови дотримання вимог чинного законодавства. При цьому новий кредитор має право нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржником грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов кредитного договору (п. 4.1.11).

Договір набирає силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками та діє до повного виконання сторонами зобов`язань по договору (п.7.1). Договір діє до 09.10.2020 (включно), однак у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором (п. 7.2).

До договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F укладені додаткові угоди № 1, № 2, № 5, згідно з якими продовжено термін передачі документації та дію договору до 09.04.2022 р., однак у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором (а.с.12-15).

Згідно із Реєстром боржників від 25.06.2021 до договору відступлення права вимоги № 114/2-31-F від 09.04.2020, загальна заборгованість ОСОБА_1 за договором № 010/0642/82/730621 становить 21532,88 грн., яка складається: 20741,85 грн. основна заборгованість, 791,03 грн. заборгованість по відсоткам (а.с. 47-50).

23 червня 2021 року між ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" та ТОВ "Глобал Спліт" укладено договір відступлення права вимоги № 23-06/21-F, відповідно до якого сторони обумовили, що первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників.

У п. 2.3 Договору визначено порядок відступлення прав вимоги щодо сформованого портфеля заборгованості, згідно з яким первісним кредитором у відповідності до критеріїв, визначених у додатку № 1 до договору, було сформовано портфель заборгованості станом на 31.05.2021?. Загальна вартість сформованого портфеля заборгованості, дата формування портфеля заборгованості та характеристики портфеля заборгованості у відповідності до форми згідно додатку № 2 до договору. Додатково направляється портфель заборгованості за формою згідно додатку № 2-1. Внаслідок передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором, новий кредитор заміняє первісного кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості і відповідно вказані у реєстрі боржників та набуває прав грошових вимог первісного кредитора, включаючи право вимагати від боржників належного виконання усіх грошових та інших зобов`язань за кредитними договорами. Сторони погодили, що кожен наступний реєстр боржників доповнює, а не змінює попередній. Права вимоги по портфелю заборгованості до боржників переходять до нового кредитора з дати підписання сторонами відповідного реєстру боржників.

Пунктом 4.1.9 вказаного договору зазначено, що новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за кредитними договорами з дати відступлення прав вимоги за умови дотримання вимог чинного законодавства України (а.с. 16-20).

25 червня 2021 року ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" та ТОВ "Глобал Спліт" підписали додаткову угоду № 1 до договору відступлення права вимоги № 23-06/21-F від 25.06.2021, якою погодили його предмет та порядок розрахунків у новій редакції, зокрема погодили, що: "2.2. За цим договором здійснюється відступлення прав вимоги щодо портфелю заборгованості, сформованого у відповідності до критеріїв, визначених у додатку 1 до Договору у межах загальної суми заборгованості (без урахування пені) 20768493,57 грн" (а.с. 26).

ТОВ "Глобал Спліт" здійснило сплату ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" за Договором про відступлення права вимоги № 23-06/21-F від 23.06.2021, про що свідчать відповідні платіжні доручення (а.с. 55-56).

Згідно із Реєстром боржників від 25.06.2021 до договору відступлення права вимоги № 23-06/21-F від 23/06/2021, загальна заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 010/0642/82/730621 становить 21532,88 грн., яка складається: 20741,85 грн. основна заборгованість, 791,03 грн. заборгованість по відсоткам (а.с. 47-50).

Договори про відступлення прав вимог не оспорювалися, недійсними не визнавалися.

В липні 2021 р. ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» направлено відповідачу повідомлення, що відбулось відступлення прав вимоги за договором №23-06/21-F та зміну кредитора по договору № 010/0642/82/730621 (а.с. 40).

02.12.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис №11929 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 010/0642/82/730621 від 22.11.19 р. (укладеним між позивачем та АТ "Райффайзенбанк аваль") на користь ТОВ "Глобал Спліт" на підставі договору відступлення прав вимоги № 23-06/21-F. Стягнення заборгованості проводилося за період з 22.11.19 р. по 02.12.21 р. в сумі 21982,88 грн., яка складається з 20741,85 грн. заборгованості по кредиту, 791,03 грн. відсотків, плату за вчинення виконавчого напису в сумі 450 грн.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 17.05.2022 р. у справі № 568/1948/21 виконавчий напис №11929 від 02.12.21 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Глобал Спліт" заборгованість в сумі 21532,88 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. (Рішення набрало законної сили 16.05.2022 р.).

Під час розгляду справи № 568/1948/21 (рішення міститься в загальному доступі у Єдиному державному реєстрі судових рішень) ТОВ "Глобал Спліт" звернулось до приватного виконавця Київського міського нотаріального округу Капустіної Д.А. з заявою про відкриття виконавчого провадження. Постановою від 17.12.2021 р. приватним виконавцем Київського міського нотаріального округу відкрито виконавче провадження № 67937309 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 21532,88 грн. Крім того, Постановами виконавця від 17.12.21 р. накладено арешт на майно та кошти ОСОБА_1

29.07.2024 р. позивач звернувся до відповідача з листом-пропозицією про погашення заборгованості, яка станом на 29.07.2024 р. становила 40516,60 грн. (а.с. 41).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитора виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою відсотків у визначений договором строк.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" виконало належним чином, надававши відповідачу доступ до кредитних коштів.

В матеріалах справи відсутні докази щодо належного виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ст.. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 10781 ЦК України).

Наявні в матеріалах справи договори відступлення права вимоги укладені у відповідності до вимог закону, містять всі істотні умови, при їх укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини.

Враховуючи умови п. 2.4 Договору відступлення права вимоги від 09.04.2020 р., яким сторони погодили, що кожен наступний Реєстр боржників доповнює, а не змінює попередній; право вимоги переходить до Нового кредитора в повному обсязі, безвідзивно та без можливості зворотнього викупу, суд дійшов висновку, що ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" набуло право вимоги до відповідача по кредитному договору № 010/0642/82/730621 після підписання Реєстру боржників від 25.06.2021 р., який є Додатком до Договору відступлення права вимоги.

Відсутність в матеріалах справи доказів оплати ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" загальної вартості сформованого Портфеля, не спростовує факт переходу права вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Ел.Ен.Груп" до відповідача.

В судовому засіданні позивачем доведено перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 010/0642/82/730621 від 22.11.2019 р. від АТ "Райффайзен Банк Аваль" до ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП", від ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до ТОВ "Глобал Спліт".

З матеріалів справи вбачається, що на дату відступлення права вимоги первісного кредитора до ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" та на дату відступлення права вимоги ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до ТОВ "Глобал Спліт" заборгованість ОСОБА_1 по кредитному договору становила 21532,88 грн, з яких: 20741,85 грн.- основна заборгованість, 791,03 грн. заборгованість за відсотками.

Судом встановлено, що в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув.

Враховуючи п. 3.2 Заяви, яким передбачено порядок та умови погашення недозволеного овердрафту (кредит, що виникає у разі здійснення Клієнтом операції, яка призвела до перевищення Витратного ліміту та/або порушення строків здійснення розрахунків за Кредитною лінією), суд критично оцінює доводи представника відповідача про те, що умовами заяви не передбачено нарахування недозволеного овердрафту.

А відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 20741,85 грн. основної заборгованості є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

При зверненні до суду, позивач крім основної суми заборгованості, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитними коштами за період з 28.11.2019 р. по 22.11.2023 р. в сумі 21794,29 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Сторонами узгоджено, що проценти (за користування кредитом), в т.ч. за користування недозволеним овердрафтом - процентна ставка фіксована 48% річних, процентна ставка за користування сумою кредиту "Оплата частинами" - 0,0001% річних (п. 1.6 Заяви).

З долучених виписок по рахунку та розрахунку заборгованості, які складені АТ "Райффайзен Банк", станом на 24.06.2021 р. у відповідача існувала заборгованість за відсотками в розмірі 791,03 грн. (28.11.2019р. - 24.06.2021р.), яка була відступлена позивачу за договорами відступлення прав вимог. За період з 25.06.21 р. по 22.11.2023 р. відповідачу нарахована заборгованість по відсоткам в сумі 21794,29 грн. (в яку врахована сума відсотків 791,03 грн.).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок, відповідно до якого, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Судом встановлено, 02.12.2021 р. за заявою ТОВ "Глобал Спліт" приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. вчинено виконавчий напис №11929 про стягнення з ОСОБА_1 всієї суми заборгованість за кредитним договором № 010/0642/82/730621 від 22.11.19 р. (укладеним між позивачем та АТ "Райффайзенбанк аваль") на користь ТОВ "Глобал Спліт" на підставі договору відступлення прав вимоги № 23-06/21-F. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.11.19 р. по 02.12.21 р. в сумі 21532,88 грн., яка складається з 20741,85 грн. повної заборгованості по кредиту, 791,03 грн. відсотків (за період з 22.11.2019 р. по 02.12.2021 р.), плата за вчинення виконавчого напису в сумі 450 грн.

Таким чином, позивач скористався наданим йому правом та звернувся до нотаріуса з заявою з приводу отримання виконавчого напису про дострокове виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором № 010/0642/82/730621 від 22.11.19 р. (а.с. 75) і у грудні 2021 р. звернувся до ВДВС з метою примусового виконання виконавчого напису.

Встановивши факт звернення позивача в грудні 2021 р. із заявою про вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості, незалежно від способу такого стягнення, суд дійшов висновку про те, що позивач змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору, а тому відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позивач втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом до закінчення строку дії договору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.04.2023 р. у справі № 522/16447/15.

А відтак, нарахування відсотків за користування кредитними коштами після 02.12.2021 р. є безпідставним, що узгоджується із висновками щодо можливості нарахування процентів, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц (№14-154цс18).

Здійснивши розрахунок відсотків, суд дійшов висновку про обгрунтованість нарахування відповідачу 5183,11 грн. відсотків за користування кредитними коштами за період 26.12.2019 р. по 02.12.2021 р. (26.12.2019 р. по 24.06.2021 р. в сумі 791,03 грн.; 25.06.2021 р. по 02.12.2021 р. в сумі 4392,08 грн.)

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 29.12.2021 р. в рахунок погашення заборгованості по відсоткам, відповідачем сплачено 3003,14 грн.

Враховуючи межі позовних вимог, строк дії кредитного договору (з урахуванням факту дострокового припинення кредитного договору 02.12.2021 р.) та часткового погашення відповідачем відсотків, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2179,97 грн. (5183,11 грн. - 3003,14 грн.) - відсотків за користування кредитними коштами. В частині стягнення з відповідача 19614,32 грн. відсотків слід відмовити.

Суд відхиляє доводи відповідача в тій частині, що відсотки за користування кредитом повинні нараховуватись по 22.11.2013 р. (строк дії договору), оскільки кредитний договір від 22.11.2019 р. не був визнаний судом недійсним та його дія не припинилась, оскільки такі доводи відповідача не ґрунтуються на нормах цивільного законодавства та спростовуються вище викладеними судом висновками щодо застосування ст..1048 ЦК України.

Щодо обгрунтованості заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних за період з 25.06.2021 р. по 23.02.2022 р., суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення з боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові.

Зважаючи на вказане та на встановлені обставини справи, суд зазначає, що підстави для стягнення 3% річних за період з 25.06.2021 р. по 02.12.2021 р. (закінчення строку кредитування в період нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами) відсутні, оскільки за вказаний період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України, як плата за наданий йому кредит, що і було зроблено позивачем, а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Здійснивши розрахунок, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 141,50 грн.- 3% річних та 733,91 грн. інфляційних втрат нарахованих за період 03.12.2021 р. по 23.02.2022 р.

Суд критично оціню посилання представника відповідача про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних не нараховуються у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, виходячи з наступного.

ЗУ «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.

Слід зазначити, що передбачені пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України підстави звільнення позичальника від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення, у разі прострочення у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, не стосуються сум, які підлягають нарахуванню на підставі статті 625 ЦК України.

Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду у від 29 листопада 2023 року у справі № 589/4601/21.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 20741,85 грн. - основної заборгованості, 2179,97 грн. - відсотків за користування кредитом, 141,50 грн.- 3% річних та 733,91 грн.- інфляційних втрат.

В іншій частині позову належить відмовити.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати поклпадаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 14000 грн., суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Установлено, що у відзиві на позовну заяву відповідач просив стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження наданих послуг, представником відповідача долучено: договір про надання правничої допомоги №24188 від 17.10.2024 р., акт приймання-передачі послуг № 1 від 21.10.2024 р., розрахункову квитанцію №21/10/24, ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Як вбачається із матеріалів справи, 17.10.2024 р. між адвокатом Яресько Т.В. та ОСОБА_1 укладено договір №24188 про надання правничої (правової) допомоги (а.с. 76-77).

Відповідно до умов Договору, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим Договором.

Згідно з п. 3.1. Договору, розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах Договору правничу допомогу, визначається сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 21.10.2024 р., додаток визначає порядок оплати правничої допомоги адвокату за представництво інтересів клієнта у Радивилівському районному суді Рівненської області по справі № 568/1584/24, що полягає в написанні відзиву, інших заяв по суті (за необхідності), клопотань, пояснень (за необхідності), представництво інтересів клієнта в судових засіданнях (а.с. 77).

Вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксований гонорар в сумі 14000 грн. (п.2).

З матеріалів справи вбачається, що адвокатом Яресько Т.В. та ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі послуг № 1 від 21.10.2024 р., відповідно до якого адвокат надав відповідачу правничу допомогу щодо представництва інтересів клієнта у Радивилівському районному суді Рівненської області у справі № 568/1584/24. Вартість робіт складає 14000 грн. (а.с. 78).

На виконання умов Договору про надання правничої допомоги від 17.10.2024 р. ОСОБА_1 оплатив адвокату Яресько Т.В. гонорар в сумі 14000 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією № 21/10/24 про отримання гонорару до Договору №24188 (а.с. 78).

Суд враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Оскільки, позовні вимоги задоволено в частині стягнення 23797,23 грн., що становить 53,73 % від ціни позову, судові витрати покладається на сторони з урахуванням пропорційності задоволених вимог.

З огляду на зазначене, врахувавши характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та пропорційності розміру задоволених вимог, суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення з позивача на користь відповідача 6477 грн. витрат на правничу допомогу (що становить 46,27 % ).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" заборгованість в сумі 23797,23 грн., з яких: 20741,85 грн. основної заборгованості, 2179,97 грн. відсотків за користування кредитом, 141,50 грн. 3% річних та 733,91 грн. інфляційних.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" 1301,50 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" на користь ОСОБА_1 6477 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Рівненського апеляційного суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Спліт" (01033, м.Київ, вул.Жилянська, 5-б оф.5, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Повний текст рішення складено 11.02.2025 року.

Суддя А.О. Сільман