РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2025 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.

за участі: секретарів судового засідання Корнійчук К.О., Тарковської Ю.Р.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Кучера В.М.

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жмеринка справу за заявою адвоката Кучера Вячеслава Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , із участю заінтересованих осіб - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та Міністерства оборони України, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 27.09.2024 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з цією заявою, за вимогами якої просила встановити факт її, ОСОБА_1 , проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 09.01.2019 року до моменту смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; судові витрати залишити за заявником. У заяві викладена наступна позиція. Заявниця ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Северинівка Жмеринського району. У 1996 році уклала шлюб, від якого у неї ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дочка ОСОБА_5 . У 1997 році шлюб був розірваний. З 1999 року заявник стала спільно проживати з ОСОБА_3 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_5 у неї народилась дочка ОСОБА_6 . 02.04.2002 року вони уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Северинівської сільської ради Жмеринського району, актовий запис №03. Після укладення шлюбу заявниці присвоєно прізвище ОСОБА_7 . А пізніше того ж року її чоловік усиновив ОСОБА_5 . Тривалий час їхнє подружжя жили в злагоді та любові, ростили і виховували дітей, створювали затишок у своїй оселі (з 1999 року проживали в АДРЕСА_1 , який належав діду заявниці - ОСОБА_8 ). У серпні 2018 року заявниця ОСОБА_4 з чоловіком посварились через якусь дрібницю та вирішили розлучитись, вона подала позов, за наслідками розгляду якого рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 09.01.2019 року в справі №130/2070/18 шлюб розірвано. Разом з тим, примирившись через два тижні після суперечки, вони забули про судову справу та не поцікавились рішенням, яке було ухвалено за їх відсутності, тому до останнього часу поводились між собою як подружжя. Вони не припиняли спільно проживати у зазначеному будинку, вели спільне господарство, продовжували подружні відносини: як і до розлучення - мали спільний бюджет та разом витрачали кошти, включно купували майно для спільного користування, разом несли інші витрати, зокрема на ремонт та утримання будинку, комунальні послуги, спільно харчувались, мали взаємні права та обв`язки, а саме в інтересах сім`ї ОСОБА_3 багато працював на будівництві, заробляючи гроші, особисто облаштовував та підтримував будинок і господарські споруди, а ОСОБА_4 вела домашнє господарство - переважно займалась приготуванням їжі, прибиранням у будинку та на подвір`ї, обробляла город. Спільно з ОСОБА_3 вони вирощували та доглядали домашню худобу. Постійно разом працювали на користь сім`ї, фінансово допомагали своїм вже дорослим дітям, а також спільно відпочивали, коли видавалась нагода. У березні 2022 року ОСОБА_3 був призваний до Збройних Сил України для захисту України від ворога. Під час військової служби заявниця підтримувала його, спілкуючись по телефону, та передавала на фронт посилки. Під час військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 загинув на території Білгородської області російської федерації, факт його смерті доводиться свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим 16.09.2024 року Жмеринським відділом ДРАЦС у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №676. Із сповіщення сім`ї від 12.09.2024 року №6810, яке надійшло на ім`я ОСОБА_4 , слідує: "…Ваш чоловік, гранатометник 2 відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони об`єкту №82)…..загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання бойового завдання… отримавши поранення, несумісне з життям". Отже, ОСОБА_3 під час служби у ЗСУ сприймав її і презентував як дружину у відповідній анкеті його особової справи. Згідно скріншоту їх переписки у месенджері за 04-09 вересня 2024 року, який додається (оригінал переписки зберігається у смартфоні заявниці), вона постійно цікавилась долею ОСОБА_3 , хвилювалась за нього, завжди просила повідомляти про себе, старалась посильно йому допомагати. Зокрема, з переписки вбачається, що 08.09.2024 року ОСОБА_1 збиралась піти до племінниці ОСОБА_3 - ОСОБА_9 , яка повинна була придбати пластини до бронежилета, а заявниця мала надіслати їх ОСОБА_3 поштою у м.Люботин Харківської області. Також, 09.09.2024 року ОСОБА_1 надіслала "Новою поштою" для ОСОБА_3 до м.Люботин тепловізор, що пвдтверджується квитанцією №4513, але на жаль ОСОБА_3 цю посилку вже не отримав, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув, посилка повернулась до ОСОБА_1 . Оскільки заявниця з ОСОБА_3 від 09.01.2019 року до моменту його смерті спільно проживали без шлюбу як чоловік і жінка, були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права та обов`язки, вважає, що є членом його сім`ї, а відтак - має право (нарівні з матір`ю ОСОБА_3 - ОСОБА_2 ) на одержання відповідної частки одноразової державної допомоги. Інших осіб, які за законом можуть претендувати на отримання даної державної допомоги, нема. Батько загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_10 помер у 1985 році. На момент загибелі ОСОБА_3 будь-які особи на його утриманні не перебували. У заявниці відсутні дані про будь-яке особисте розпорядження ОСОБА_3 щодо виплати певній особі державної допомоги у разі його загибелі. Сама ОСОБА_1 після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 інший шлюб не реєструвала. Метою даної заяви до суду є пвдтвердження набуття заявницею права на одержання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кпбінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" як особою, що проживала із загиблим військовослужбовцем однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою. Даний факт неможливо встановити шляхом отримання чи відновлення будь-яких документів, оскільки це не передбачено законом, тому вона вимушена була звернутися до суду з цією заявою (а.с.1-2).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 22.10.2024 року відкрито провадження у даній справі із призначенням її розгляду в порядку окремого провадження.

29.10.2024 року представником заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_11 подано до суду письмові пояснення, згідно яких останній просив відмовити у задоволенні цієї заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що вказані доводи заявника не відповідають дійсним обставинам справи. Сам по собі факт перебування ОСОБА_1 із загиблим ОСОБА_12 у близьких стосунках, не може свідчити про те, що вони проживали у зазначений період однією сім`єю, оскільки позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї.

09.12.2024 року в системі "Електронний суд" представником заінтересованої особи Міністерства оборони України ОСОБА_23 подано пояснення на дану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно яких останній вказав, що жодних належних доказів ведення спільного побуту, наявності взаємних прав та обов`язків, чи навіть спільного проживання не надано, довідки про реєстрацію місця проживання сприймається критично, оскільки це лише підтвердження місця проживання; витягів з рахунків не надано.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Кучер В.М. пітримав заявлені вимоги з підстав, викладених у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказав, що даний юридичний факт необхідно встановити з метою набуття заявником ОСОБА_1 права претендувати на одержання частки одноразової державної допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Просив суд задоволити заяву та встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу з 09.01.2019 року до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заявник ОСОБА_1 підтримала думку свого представника - адвоката Кучера В.М. та просила задоволити її заяву про встановлення факту, що має юридичне значення. Пояснила, що з 1999 року вона стала спільно проживати з ОСОБА_3 , від якого ІНФОРМАЦІЯ_5 у неї народилась донька ОСОБА_6 , а 02.04.2002 року вони зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . Її старшу дочку від першого шлюбу - ОСОБА_13 невдовзі усиновив. Тривалий час вони жили у злагоді, ростили і виховували дітей, але у 2018 році у них викрали певну суму грошей, в результаті чого між нею та ОСОБА_3 виникло непорозуміння, через що вони вирішили подати на розлучення. Розглядом справи в суді вони не цікавилися і не знали, що шлюб між ними судом було розірвано. Навесні 2024 року чоловіку дали відпустку, в період якої вони вирішили поїхати на відпочинок за кордон, для чого необхідно було зібрати певний пакет документів, під час підготовки яких вони виявили відсутність свідоцтва про шлюб, тому вирішили звернутися до відділу ДРАЦС з метою отримання дубліката свідоцтва про шлюб. В органі ДРАЦС їм повідомили, що не можуть повторно видати їм свідоцтво про шлюб, оскільки шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. Зауважила, що з 2019 року вони і надалі продовжували проживати разом з ОСОБА_3 однією сім`єю у будинку її діда, який той залишив їй у спадок. Вони мали спільний бюджет, а саме переважно заробляв її чоловік ОСОБА_3 , а вона вела домашнє господарство. Крім того, вони разом вирощували малину та яблука на продаж. Спільні кошти витрачали на потреби дітей, також здійснили у 2021 році купівлю квартири для старшої доньки, а для молодшої доньки оплачували навчання. ОСОБА_3 виконував ремонтні роботи у будинку, де вони разом проживали, та придбав автомобіль, державну реєстрацію якого було здійснено на її ім`я. Після мобілізації ОСОБА_3 до Збройних Сил України вона їздила до нього з періодичністю раз на два місяці, також вони щодня спілувалися по телефону та вона йому надсила посилки. Купувала за свої кошти й відправляла ОСОБА_3 тепловізор, також разом з дітьми передавала волонтерам кошти на автомобіль для чоловіка.

Заінтересована особа ОСОБА_2 не заперечувала щодо задоволення даної заяви ОСОБА_1 та вказала, що при її вирішенні поклається на розсуд суду. Пояснила, що заявник ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3 тривалий час проживали разом в будинку ОСОБА_1 , що знаходиться в с.Северинівка, жили вони добре, без суперечок, разом приїздили до неї в гості. Вона ніколи не бачила, щоб вони вчиняли сварку між собою та про розлучення між ними вона також нічого не знала.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що ОСОБА_3 являвся його рідним братом. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 почали разом проживати в с.Северинівка з 1999 року, виховували двох доньок, одну з яких ОСОБА_3 усиновив, так як то була дочка ОСОБА_16 від першого шлюбу. ОСОБА_3 йому повідомляв, що між ним та ОСОБА_1 сталася сварка і мають намір подати на розлучення, але після тієї розмови вони надалі продовжували проживати разом. ОСОБА_3 заробляв кошти для сім`ї, їздив на заробітки, а ОСОБА_4 вела домашнє господарство. У період з 2019 року під час їхнього спільного проживання вони придбали автомобіль для сім`ї. В побуті ОСОБА_1 поралась для всієї сім`ї, включаючи померлого ОСОБА_3 . Знає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно їздили у 2024 році в період відпустки останнього на відпочинок за кордон. Під час несення ОСОБА_3 військової служби ОСОБА_1 їздила кілька разів до нього. Зауважив, що ОСОБА_1 завжли підтримувала ОСОБА_3 , придбала для нього тепловізор, надсилала кошти на купівлю автомобіля для його військового підрозділу та за потребою надсилала йому посилки.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що вона є племінницею загиблого ОСОБА_3 . Пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одружилися, коли доньці заявника від першого шлюбу - ОСОБА_5 було три роки та через один рік у них народилась спільна донька ОСОБА_6 . Вони спільно проживали у будинку ОСОБА_1 , який належав її діду. З приводу обставин розірвання між ними шлюбу, їй нічого не відомо, дізналась про це вже після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Знає, що вони весь час проживали разом, як і до розірвання шлюбу, так і після, вона не побачила жодних змін у їхніх стосунках. ОСОБА_3 їздив на заробітки за кордон, а ОСОБА_1 у той час займалася домашнім господарством. Вони вели спільний побут, разом витрачали кошти, робили ремонт у будинку та придбали спільний автомобіль. Після мобілізації ОСОБА_3 до Збройних Сил України між ним та ОСОБА_1 залишились гарні відносини, остання направляла йому різні посилки та їздила до його місця проходження служби.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що є подругою ОСОБА_1 , вони знайомі з 1999 року та товаришують сім`ями. Знає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в с.Северинівка у власному будинку, мали двох дітей, одна з яких була їх спільною дитиною, а інша була дитиною заявника від першого шлюбу. Вони все робили разом, навіть ремонтні роботи також проводили разом, ОСОБА_1 у всьому допомагала ОСОБА_3 , великі покупки також робили за спільні кошти. Особисто їй нічого не було відомо про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Починаючи з січня 2019 року і до моменту загибелі ОСОБА_3 їй відомо, що вони й надалі проживали разом, разом їздили на відпочинок до Єгипту. Коли ОСОБА_3 проходив військову службу, ОСОБА_1 купувала йому тепловізор, разом із доньками передавала волонтерам гроші на автомобіль для військової частини, у якій він проходив службу, надсилала йому різні посилки, а також їздила до нього.

Решта учасників за їх належним викликом в судове засідання не з`явилися, при цьому представник ІНФОРМАЦІЯ_7 подав попередньо до суду письмову заяву про розгляд даної справи за його відсутності, а представник Міністерства оборони України у раніше поданих до суду письмових поясненнях просив провести розгляд справи без його участі.

Допит свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_19 стороною заяника визначено недоцільним.

В ході судового розгляду, заслухавши пояснення заявника, її представника та допитаних свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, та докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, тому суд вважає, що заява про встановлення факту, що мають юридичне значення, обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, відповідно до витягу з реєстру Северинівської територіальної громади від 17.09.2024 року №2024/011241888 (а.с.7) заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 (а.с.8,9) вбачається, що батьками ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.09.2024 року №3 (а.с.10), заявник ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , який був зареєстрований 02.04.2002 року Виконавчим комітетом Северинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, за актовим записом №03, та рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 09.01.2019 року у справі №130/2070/18 даний шлюб розірваний.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.11) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Журавлівка Бєлгородського району Бєлгородської області російської федерації.

З копії сповіщення сім`ї №6810 від 12.09.2024 року (а.с.12) встановлено, що т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_22 сповістив заявника ОСОБА_1 , що її чоловік, гранатометник 2 відділення стрілецького взводу (з охорони та оборони об`єкту № 82) стрілецького батальйону (з охорони та оборони важливих державних об`єктів) солдат ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання в населеному пункті Журавлівка Білгородської області російської федерації під час артилерійського обстрілу підрозділами збройних сил російської федерації, отримавши поранення, несумісне з життям.

З копії експрес-накладної №4513 від 09.09.2024 року (а.с.14) вбачається, що заявник ОСОБА_1 здійснювала відправку посилки з тепловізором на ім`я ОСОБА_3 до відділення №2 ТОВ "Нова Пошта" в м.Люботин Харківської області.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2021 року (а.с.15) заявнику ОСОБА_1 належить житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Северинівської сільської Ради народних депутатів Жмеринського району Вінницької області 26.09.1989 року на підставі Жмеринської районної Ради народних депутатів Вінницької області №112 від 19.05.1988 року.

Згідно копії довідки Северинівської сільської ради № 894 від 25.09.2024 року (а.с.16) ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 04.11.2004 року та до часу своєї загибелі постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; з часу реєстрації шлюбу 02.04.2002 року до 09.01.2019 року ОСОБА_3 проживав однією сім`єю разом із своєю дружиною ОСОБА_1 , 1979 року народження, у даному будинку, та після розірвання шлюбу з січня 2019 року ОСОБА_3 продовжував проживати за вказаною адресою однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , з якою вони вели спільне господарство до часу своєї загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копії довідки Северинівської сільської ради № 878 від 17.09.2024 року (а.с.17) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , та був похований 14.09.2024 року на Северинівському сільському кладовищі за адресою: с.Севринівка Жмеринського району Вінницької області; поховання загиблого здійснювалось його дружиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Вказані докази суд приймає до уваги, визнаючи їх належними та допустимими, так як вони зібрані та представлені суду із дотриманням вимог закону, ніким не заперечуються та містять відомості, що у їх сукупності мають значення для справи.

Суд визнає неналежними доказами скріншот з месенджера (а.с.13) та фотознімки (а.с.20-23), оскільки за обсягом їх відомостей неможливо ідентифікувати певних осіб та встановити риналежність цих документів до подій спірних правовідносин.

Згідно положень ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

У відповідності до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Згідно п.1 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Положеннями ч.4 ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать серед решти жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до вимог ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, що достовірно підтверджують факт постійного проживання заявника ОСОБА_1 із загиблим ОСОБА_3 однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, обставини чого підтверджені свідками, що були очевидцями повідомлених ними подій, включно з числа близьких родичів ОСОБА_3 , а також те, що в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, заявник позбавлена можливості встановити заявлений юридичний факт, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви, оскільки встановлення даного факту необхідне ОСОБА_1 для оформлення своїх соціально-економічних прав.

При цьому, суд визнає необгрунтованими заперечення представників заінтересованих осіб ІНФОРМАЦІЯ_7 та Міністерства оборони України щодо ненадання заявником достатніх доказів проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, а також доказів ведення спільного побуту, оскільки викладені у цих запереченнях суто сумніви щодо доведеності заявлених вимог не спростовують вказаних висновків суду.

Відтак, суд дійшов до висновку, що доводи заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому за наведених встановлених обставин дана заява підлягає частковому задоволенню судом, а саме починаючи з дня набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу, тобто з 11.02.2019 року, відомості про що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, з датою чого законом визначено подію власне припинення такого шлюбу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.15, 16 ЦК України, ст.3, 114 СК України, ст.4, 5, 6, 7, 11, 13, 19, 81, 82, 258, 259, 263-265, 293, 315-319 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву задоволити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживала з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , однією сім`єю як жінка і чоловік без шлюбу з 11.02.2019 року до часу смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Повне судове рішення складено 24.01.2025 року.

Суддя Вернік В.М.