Справа №591/369/25
Провадження № 4-с/591/2/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суб`єкт оскарження: Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулась зі скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Свою скаргу обґрунтовує тим, що з метою оформлення спадщини ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Вольвач А.В., але їй було відмовлено, оскільки на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 накладено арешт у 2004 році. ОСОБА_1 через свого представника звернулась до Зарічного відділу ДВС у м. Суми з заявою про зняття арешту та 13.01.2025 року отримала відповідь, згідно з якою виконавче провадження не збериглось у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень (три роки), у знятті арешту було відмовлено, зазначено, що арешт може бути знятий на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» або за рішенням суду. На даний момент заборгованість перед стягувачем відсутня, а тому підстави для накладення арешту перестали існувати. Квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , накладення арешту на вказану вище квартиру за відсутності відкритих виконавчих проваджень перешкоджає їй у розпорядженні своїм майном та вирішенні питання щодо оформлення спадщини після смерті сина ОСОБА_2 , тому просить суд скаргу задоволити.

Представник скаржника ОСОБА_3 адвокат Касатська Ю.А. в письмовій заяві поданій до суду просить суд слухати справу у їх відсутність, скаргу підтримує, просить суд задоволити.

Представник Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляшенко Л.В. в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить на праві власності квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після смерті ОСОБА_2 заявниця звернулась до приватного нотаріуса для оформлення спадщини.

При вивченні документів та перевірці чи є накладені заборони відчуження на вказану вище квартиру з`ясувалося, що ще в листопаді 2004 року на квартиру було накладено арешт.

Приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Вольвач А.В. було зроблено запит до Сумської міської державної нотаріальної контори з метою отримання інформації щодо підстав накладення арешту на вказану вище квартиру (а.с.10).

У відповідь на запит Сумська міська державна нотаріальна контора надіслала на адресу нотаріуса Вольвач А.В. копію супровідного листа Зарічного відділу державної виконавчої служби на адресу Сумської міської нотаріальної контори № 1, копію постанови від 29.10.2004 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, копію витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, копія листа Сумської міської державної нотаріальної контори від 18.12.2024 року додається.

Згідно інформації, наданої Зарічним ВДВС в м. Суми про зняття арешту з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на виконанні в Зарічному відділі ДВС Сумського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05.05.2003 року у справі №2-1755/2003 року та виданого на його виконання виконавчого листа від 10.06.2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь управління праці та соціального захисту населення Зарічної районної в м. Суми адміністрації (наразі Департамент соціального захисту населення Сумської міської ради) 317 грн. 94 коп. надмірно сплаченої субсидії.

29.10.2004 року постановою Зарічного районного відділу виконавчої служби Сумського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

29.10.2004 року вказану постанову Зарічним відділом державної виконавчої служби було надіслано на адресу Сумської державної нотаріальної контори № 1 для виконання, яка була отримана Сумської міською нотаріальною конторою №1 10.11.2004 року, вх. №1811, про що свідчить відмітка на супровідному листі від 29.10.2004 року.

Згідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 11.11.2004 року Першою сумською державною нотаріальною конторою було накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , власник - ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно інформації, наданої Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради заборгованість за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в департаменті не обліковується (а.с.9).

На заяву про зняття арешту ОСОБА_1 13.01.2025 року отримала відповідь, згідно з якою виконавче провадження не збериглось у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень (три роки), у знятті арешту було відмовлено, зазначено, що арешт може бути знятий на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» або за рішенням суду (а.с.5).

Квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , накладення арешту на вказану квартиру за відсутності відкритих виконавчих проваджень перешкоджає їй у розпорядженні своїм майном та вирішенні питання щодо оформлення спадщини після смерті сина ОСОБА_2 ..

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Можливість оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця передбачена Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, у ст.74 вказаного Закону, де зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Тобто, застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у випадку, коли виконавче провадження звершене, однак арешт не було знято, матеріали виконавчого провадження знищено за термінами зберігання, а борг погашено (тобто коли фактично підстави для арешту майна відпали, однак його неможливо зняти через відсутність матеріалів виконавчого провадження).

Слід зазначити, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1

Зобов`язати Зарічний відділ державної виконавчої служби у місті Суми Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження 1458942 від 11.11.2004, вчиненому у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення суду по справі № 2-1755/2003 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Зарічної районної в м. Суми адміністрації надмірно сплаченої субсидії.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО