ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 686/9073/22Головуючий у 1-й інстанції Стефанишин С.Л.
Провадження № 22-ц/817/18/25 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірського Б.О.

cуддів - Костіва О.З., Храпак Н.М.

за участю секретаря - Дідух М.Є.,

позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 та їх

представників

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу №686/9073/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2023 року про забезпечення виконання рішення суду (постановлену суддею Стефанишин С.Л.) в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення виконання рішення суду.

Обґрунтовуючи заяву посилався на те, що постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі №686/9073/22 скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року та ухвалено нове рішення про задоволення його позову.

Зокрема, визнано недійсним укладений 2 серпня 2021 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г..

Визнано недійсним укладений 2 серпня 2021 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0134, площею 0,0884 га (0,0152 га малоповерхова забудова, 0,0732 га малоповерхова забудова), що за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, який посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г..

Вказував на те, що ОСОБА_2 вчиняє дії для перешкоджання виконанню судового рішення, оскільки як власник земельних ділянок з кадастровими номерами :18:001:0145, :18:001:0146, :18:001:0147 по АДРЕСА_3 , розділив свою ділянку на три частини та має намір об`єднати їх із спірною земельною ділянкою з кадастровим номером :18:001:0134 площею 0,0884 га.

Стверджував, що ОСОБА_2 має намір об`єднати земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0135 площею 0,0432 га, на якій розміщено всі надвірні будівлі єдиного об`єкту нерухомого майна по АДРЕСА_2 , зі своєю ділянкою.

У зв`язку з цим ОСОБА_2 виготовив технічну документацію із землеустрою та зазначив ці відомості у публічній кадастровій карті.

Також посилався на те, що ОСОБА_2 вніс зміни до об`єкту нерухомості шляхом виключення із загальної площі житлового будинку площу горища. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку з нібито проведеною реконструкцією житлового будинку його загальна площа зменшилася з 417,3 кв.м до 317,8 кв.м.

Крім цього, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 раніше намагалися розділити житловий будинок з надвірними будівлями та зареєструвати їх як окремі об`єкти нерухомості.

Для цього у 2020 році ОСОБА_2 і ОСОБА_3 таємно, без дозволу заявника як співвласника будинку з надвірними будівлями, всупереч вимог закону оформили договори дарування земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0135 площею 0,0432 га, (за тією ж адресою АДРЕСА_2 ), на якій розміщені всі належні заявнику на праві спільної сумісної власності надвірні (приналежні) будівлі: гараж-літня кухня «Б», вбиральня «В», хлів «Г». У вересні 2020 року (тобто, до 02 серпня 2021 року) ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_3 в дарунок земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0135 площею 0,0432га, на якій знаходяться надвірні будівлі і яку у листопаді 2022 року подарував своїй дружині ОСОБА_4 .

Стверджував, що наразі ОСОБА_2 має намір зареєструвати житловий будинок і надвірні будівлі по АДРЕСА_2 , як окремі об`єкти нерухомого майна.

Крім того, ОСОБА_2 зареєстрував у спірному будинку свою дружину ОСОБА_4 і виявив намір самому зареєструватися у цьому будинку. ОСОБА_2 і ОСОБА_4 відмовляються повернути нотаріусу ОСОБА_6 оригінали договорів дарування, які визнані судом недійсними.

Вважав, що все це унеможливлює виконання судового рішення, що набрало законної сили. Заходи забезпечення позову раніше судом не вживалися.

Відтак ОСОБА_1 просив:

1) накласти арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

2) накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :18:001:0134 (площею 0,0884 га) та земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0135 (площею 0,0432 га), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ;

3) зобов`язати ОСОБА_2 і ОСОБА_4 повернути нотаріусу Твердохліб Г.Г. оригінали договорів дарування, які визнані судом недійсними;

4) заборонити Державній інспекції архітектури та містобудування вчиняти дії з реєстрації дозвільних документів за заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 чи їх представників;

5) заборонити підрозділам виконкому Хмельницької міської ради (ЦНАП) реєструвати осіб у будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 липня 2023 року заяву задоволено частково.

Накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_4 , - та земельні ділянки з кадастровими номерами :18:001:0134 (площею 0,0884 га) та земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0135 (площею 0,0432 га), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Заборонено відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради вчиняти дії з реєстрації дозвільних документів за заявами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 і ОСОБА_3 чи їх представників щодо вищезазначених об`єктів нерухомого майна.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Ухвалу місцевого суду оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_2 ..

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 липня 2023 року в частині вжитих заходів забезпечення позову та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення виконання рішення суду.

Вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та безпідставною.

Посилається на те, що справу було розглянуто неповноважним складом суду, оскільки як слідує зі звіту про повторний авторозподіл справ безпідставно було виключено суддю ОСОБА_7 зі складу суддів, яких залучено до такого авторозподілу, із зазначенням підстави не залучення відсутня спеціалізація, що не відповідає дійсності.

Також вказує на те, що суддя Стефанишин С.Л. та суддя Драч І.В. є добре знайомими особами та товаришують, що свідчить про небезсторонність судді, однак заяви про відвід він заявити не мав можливості, оскільки справа була розглянута без виклику сторін, чим також було порушено принцип доступу до правосуддя.

Посилається на відсутність підстав для забезпечення виконання рішення, оскільки матеріали справи не містять доказів існування реальної загрози його невиконання чи утруднення виконання.

Звертає увагу на те, що спір між сторонами вже вирішений судом.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно забезпечив позов після набрання постановою апеляційного суду законної сили та наклав арешт на неналежне заявнику майно.

Зазначає про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд не взяв до уваги інтереси власника майна.

Від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення виконання рішення суду.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що авторозподіл справи проведено з порушеннями, оскільки суддя Приступа Д.І. не розглядає цивільних справ.

Вказує на те, що він не товаришує із суддею Стефанишином С.Л., а обставини з приводу цього є вигаданими апелянтом.

Вважає, що суд першої інстанції правомірно наклав арешт і заборонив вчиняти реєстраційні дії з майном, яке скаржнику не належить та зазначає, що апелянт не мав наміру виконувати судове рішення від 20.06.2023 року.

Колегія суддів не бере до уваги відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який підписаний Тараном Л.Ф. за довіреністю, оскільки виходячи із змісту ст. 60 ЦПК України останній не може бути представником при розгляді даної справи, так як не є адвокатом, тому вказаний відзив в силу ч.4 ст. 183 ЦПК України слід повернути ОСОБА_3 без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник адвокат Фанда Н.М. підтримали вимоги апеляційної скарги, з мотивів викладених у ній.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Каденко О.О. заперечили проти задоволення апеляційної скарги, з мотивів викладених у відзиві.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності ухвали суду першої інстанції в частині відмови у вжитті заходів забезпечення виконання рішення суду, а тому в цій частині судове рішення не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду, в оскаржуваній частині, не відповідає.

Судом встановлено наступні обставини.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі №686/9073/22 скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним укладений 2 серпня 2021 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , - посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г.

Визнано недійсним укладений 2 серпня 2021 року між ОСОБА_5 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0134, площею 0,0884 га (0,0152 га малоповерхова забудова, 0,0732 га малоповерхова забудова), що за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г.

На час розгляду справи в суді першої інстанції заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Станом на день постановлення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції, постанова Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі №686/9073/22 не була скасованою Верховним Судом, тобто судове рішення було таким, що набрало законної сили.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення виконання рішення суду, місцевий суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому вважав, що слід накласти арешт на спірне нерухоме майно та заборонити органу реєстраційної служби здійснювати реєстраційні дії щодо цього майна.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (частина перша статті 5 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 431 ЦПК України передбачено, що за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 150 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 267 ЦПК України забезпечення виконання рішення здійснюється в порядку забезпечення позову. Забезпечення виконання рішення скасовується після повного виконання відповідачем рішення суду.

Перелік видів забезпечення позову передбачений статтею 150 ЦПК України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений у статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Частиною першою статті 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що місцевий суд розглянув справу неповноважним складом суду, оскільки зі звіту про повторний автоматизований розподіл справи безпідставно вилучено суддю Приступу Д.І. зі складу суддів, яких залучено до такого розподілу, із зазначенням підстави незалучення «відсутня спеціалізація» що, на його думку, не відповідає дійсності.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення виконання рішення суду, яка датована 27 червня 2023 року.

Заява про забезпечення виконання рішення зареєстрована у суді 28 червня 2023 року.

Відповідно до протоколу передачі судової справи від 28 червня 2023 року справу розподілено судді Мазурок О. В..

28 червня 2023 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відпусткою судді Мазурок О. В..

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу розподілено судді Стефанишину С. Л..

З метою перевірки доводів апелянта щодо можливого порушення встановленого порядку розподілу судових справ між суддями, ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду витребувано з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області копії: Засад використання автоматизованої системи документообігу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області та рішення зборів суддів цього суду щодо визначення спеціалізації суддів, які були чинні станом на 28 червня 2023 року.

21 жовтня 2024 року на виконання вищезгаданої ухвали суду, Хмельницьким міськрайонним судом направлено на адресу Тернопільського апеляційного суду витяг з протоколу №1 від 18.01.2023 року та копію засад використання автоматизованої системи документообігу Хмельницького міськрайонного суду.

Згідно витягу з протоколу №1 зборів суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.01.2023 року вбачається, що відповідно до запровадженої в суді спеціалізації з розгляду конкретних категорій справ, до складу палати з розгляду цивільних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення входять наступні судді: ОСОБА_8 , Заворотна О.Л., Колієв С.А., Мазурок О.В., Мороз В.О., Павловська А.А., Палінчак О.М., Продан Б.Г., Карплюк О.І., Козак О.В., Салоїд Н.М., Стефанишин С.Л., Чевилюк З.А..

З урахуванням того, що суддя Приступа Д.І. відсутній у переліку суддів, що входять у затверджений зборами суддів Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області склад палати суддів з розгляду цивільних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення на час проведення авторозподілу заяви ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо можливого порушення встановленого порядку розподілу судових справ між суддями не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційним судом відхиляються.

Також апеляційним судом не встановлено обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді Стефанишина С.Л. та доказів на підтвердження таких обставин апелянтом не надано.

Разом з тим, у доктрині цивільного процесуального права залежно від обраного позивачем способу захисту свого права визнаним є поділ позовів на такі: про присудження, про визнання, про перетворення. Зокрема, позови про визнання це позови, спрямовані на усунення непорозумінь між сторонами з приводу наявності чи відсутності визначених правовідносин між ними (визнання права власності, авторства тощо).

Виконання судового рішення про визнання недійсним правочину (договору, угоди) не вимагає від учасників справи та/або уповноважених органів вчинення певних заходів щодо його фактичного виконання, а визначені цим рішенням наслідки настають для сторін з моменту набрання законної сили таким судовим рішенням, тобто фактично виконання рішення суду вичерпується фактом набранням ним законної сили […] (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29 жовтня 2019 року у справі №922/1391/18, від 25 лютого 2020 року у справі № 908/1811/17, від 17 березня 2020 року у справі № 910/127/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 910/4474/17).

На вказані висновки звертав увагу Верховний Суд у постанові від 06 березня 2024 року в справі №686/9073/22.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 заявив позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними і фактичне виконання такого судового рішення апеляційного суду про задоволення позову не підлягає примусовому виконанню, оскільки таке виконання вичерпується фактом набрання постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року законної сили (яка станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали була чинною), тому ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в ОСОБА_1 були відсутні підстави для звернення 27 червня 2023 року із заявою про забезпечення виконання рішення суду у даній справі, в порядку ч.6 ст.431 ЦПК України, оскільки виконання рішення суду фактично було вичерпано фактом набрання ним законної сили 20 червня 2023 року.

Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції і сам позивач ОСОБА_1 підтвердив, що ним не зверталася до примусового виконання постанова Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року і виконавчі листи не видавалися.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2023 року в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду у справі за його позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 липня 2023 року в оскаржуваній частині скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ) 537 грн. понесених судових витрат (сплаченого судового збору) за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2025 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.