Справа № 932/6098/24
Провадження № 2-др/932/4/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Додаткове)

29 січня 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Ярощук В.О.

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.

розглянувши у відкритому, судовому засіданні в м. Дніпрі розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника заявника Біжко Юлії Олександрівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів

установив:

04 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів.

07 січня 2025 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська винесено заочне рішення у даній цивільній справі.

14.01.2025 року до суду надійшла заява представника позивачки ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у зазначеній цивільній справі, в якій просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 932/6098/24 та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача в поданій заяві просить розгляд останньої проводити у її та позивача відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями ч.4 вказаної статті у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судом встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.01.2025 року позовні вимоги задоволено повністю, змінено спосіб стягуваних аліментів, визначених рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2013 року у справі №200/12778/2013-ц, з твердої грошової суми на 1/4 (одну четверту) частки заробітку (доходу) платника аліментів та стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Оскільки при ухваленні рішення за вказаним позовом не вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, докази про розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, направлені стороною позивача до суду відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити в справі додаткове рішення в цій частині.

Згідно з п.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження№ 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

У той же час, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦПК України, принципу захисту прав працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано копії договору про надання правничої допомоги від 18.06.2024 року, додаткової угоди №1 до вказаного договору, акту прийому-передачі від 13.01.2025 року, ордеру на надання правничої допомоги серії АЕ №1299471 від 03.07.2024 року, та квитанції від 18.06.2024 року.

Як встановлено судом, 18.06.2024 року між адвокатом Біжко Ю.О. та позивачкою ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно з п. 1.1 та п. 4.1. договору детальній перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаних з виконанням даного договору.

Відповідно до умов додаткової угоди від 18.06.2024 року до договору про надання правничої допомоги, адвокат зобов`язується надавати консультації, послуги із складання та подачу процесуальних документів до суду, здійснювати представництво інтересів клієнта в суді. Згідно з актом прийому-передачі від 13.01.2025 року адвокатом надані послуги на правничу допомогу згідно з договором про надання правничої допомоги від 18.06.2024 року - складання та подання до суду позовної заяви про зміну способу стягнення аліментів, у загальній сумі 10 000 грн.

Вартість робіт в сумі 10 000 грн. вказана у квитанції від 18.06.2024 року.

Суд вважає обґрунтованими вимоги заяви про покладення на ОСОБА_3 витрат на професійну допомогу правничу допомогу.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, ч. 2 ст.247, ст.ст. 246, 270, 354 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Суддя Оксана Ярощук