Справа № 366/3393/24
Провадження № 2/366/152/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року с-ще Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі судді Корчкова А.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» про стягнення невиплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 (далі Позивач), через свого представника, адвоката Костюка Вадима Олеговича звернувся до суду з позовом до ДСП «Північна Пуща» (далі Відповідач) про стягнення невиплаченої заробітної плати, у якому, просить суд стягнути з ДСП «Північна Пуща» на його користь заборгованість по заробітній платі у сумі 73 491,39 грн. та понесені витрати на правничу допомогу у сумі 4 000, 00 грн.

Представник позивача зазначив, що 01.10.2021 Позивач був прийнятий на посаду майстра лісу Луб`янського лісництва в зоні відчуження в ДСП «Північна Пуща» та 05.09.2024 був звільнений за угодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗПП.

Станом на 01.09.2024 існує заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 у сумі 73 491,39 грн., яка не була виплачена йому в день звільнення з роботи та яка на момент подання позову до суду позивачеві не виплачена, тому він змушений звертатись за захистом своїх прав до суду.

Процесуальні дії:

14.11.2024 року позовна заява надійшла до суду.

19.11.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження 10.01.2025 без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу було надано строк 15 днів на подачу відзиву на позовну заяву з дня отримання ним копії ухвали суду.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Позивач та його представник з клопотанням про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не звертались.

Відповідач повідомлений про наявність зазначеної справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення від 07.01.2025. З клопотанням про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не звертався.

01.01.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд, у разі задоволення вимоги позивача про стягнення невиплаченої заробітної плати, зменшити заявлену ним суму стягнення з ДСП «Північна Пуща» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права:

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , з 01.10.2021 перебував у трудових відносинах з ДСП «Північна Пуща» та, відповідно до наказу № 311-ос-502766 від 02.09.2024, був звільнений 05.09.2024 з посади майстра лісу Луб`янського лісництва, на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за угодою сторін, що підтверджується записами з трудової книжки серія НОМЕР_1 та копією наказу № 311-ос-502766 від 02.09.2024, які долучені до матеріалів справи /а.с.10-14/.

Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 115 КЗпП, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Частиною 1 статті 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Судом встановлено, що всупереч зазначеним вище вимогам Закону та у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, утворилась заборгованість Відповідача з виплати заробітної плати перед Позивачем.

Згідно з довідкою № 313 від 02.09.2024, виданою ДСП «Північна Пуща» за підписом в.о. генерального директора та головного бухгалтера, заборгованість по невиплаченій заробітній платі ОСОБА_1 складає 73 491,39 грн. /а.с.15/.

На момент розгляду справи в суді, доказів погашення заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 . Відповідачем не надано.

Крім того, судом встановлено, що Відповідач, у відзиві на позовну заяву, про існування перед Позивачем заборгованості по заробітній платі не заперечував, контррозрахунку заборгованості до суду не надав.

Таким чином, наявність заборгованості Відповідача перед Позивачем по невиплаченій заробітній платі у сумі 73 491,39 грн. підтверджується зазначеною довідкою.

У статті 55 Конституції України вказано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За таких обставин, судом встановлені порушення прав та інтересів Позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ДСП «Північна Пуща» на його користь заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні.

Відтак, суд приходить до висновку, що сума заборгованості по невиплаченій заробітній платі Відповідача перед Позивачем є безспірною та підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача в сумі 73 491,39 грн., з огляду на що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.

Судові витрати:

Витрати на правову допомогу:

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частина 3 статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Костюком Вадимом Олеговичем серія АІ № 1748483 /а.с.5/ та договір про надання правової допомоги, укладений Позивачем 12.11.2024 з адвокатським об`єднанням «ЛГК-ГРУП», у п.2.4 якого зазначено, що для надання юридичної допомоги клієнту, Адвокатське об`єднання призначає адвокатів Луцика Арсена Алімовича та Костюка Вадима Олеговича та у п.4.1 якого встановлено, що юридична допомога, що надається адвокатським об`єднанням становить 4 000,00 грн. /а.с.13/.

Крім того, до матеріалів справи долучено рахунок № 12/11 від 12.11.2024 на оплату юридичних послуг згідно договору № 12/11 на суму 4 000, 00 грн., отримувач рахунку: ОСОБА_1 /а.с.20/ та платіжну інструкцію № 0.0..1 від 14.11.2024, відповідно до якої Позивач сплатив АО ЛГК-ГРУП 4 000, 00 грн. за договором про надання правової допомоги №12/11 /а.с.22/.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема пункту 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, пункту 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункту 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що справа, яка розглядається не може вважатися складною, що вказує на те, що правова допомога не вимагала великої кількості часу для формування правової позиції, аналізу законодавства та документів, підготовки позовної заяви чи інших правових документів, тому вважає, що суму витрат на правничу допомогу у разі задоволення позову ОСОБА_1 у розмірі 4 000,00 грн. необхідно зменшити.

Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи відзив Відповідача, в якому зазначено, що відшкодовуються лише втрати, які мають розумний розмір, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає, що витрати на правову допомогу у сумі 4 000,00 грн., є співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для їх стягнення з Відповідача на користь Позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Судовий збір:

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи викладене, з Відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 19, 175, 259, 263-265, 274, 353, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати задовольнити.

Стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заборгованість по заробітній платі у сумі 73 491,39 грн. (сімдесят три тисячі чотириста дев`яносто одна грн. 39 коп.).

Стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені витрати на правничу допомогу у сумі 4 000, 00 грн. (чотири тисячі грн.).

Стягнути з Державного спеціалізованого підприємства «Північна Пуща» (код ЄДРПОУ 40247540) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн, 20 коп.).

Рішення суду підлягає негайному виконанню в частині стягнення розміру заробітної плати за один місць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2025.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: адвокат Костюк Вадим Олегович, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Державне спеціалізоване підприємство «Північна Пуща», , місцезнаходження: 07270, Київська область, місто Чорнобиль, вул. Леніна, 148.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ