КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року місто Київ.

Справа 752/10665/23-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1612/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Шкоріної О.І.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2024року (у складі судді Кордюкової Ж.І.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», третя особа: постачальник послуг комерційного обліку «Yasno», про негайне виконання рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла зазначена позовна заява.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року позовну заяву визнано неподаною і повернуто позивачу разом з доданими до неї документами, через не усунення недоліків.

Не погодившись з такою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу в якій посилався на порушення судом норм процесуального права, безпідставно винесену ухвалу від 10 квітня 2024 року, та безпідставно повернуту позовну заяву позивачеві, порушення його прав на доступ до суду.

Також позивач зазначає, що предметом спору не було позовних вимог про визнання права власності, а тому він не зобов`язаний та не міг визначити ціну позову, вважав що сплачений ним судовий збір є достатнім для того щоб відбувався «рух» по його справі.

В апеляційні скарзі зазначає, що копії всіх документів, які додаються до позовної заяви є у наявності у відповідача та третьої особи в оригіналах або копіях.

Вважає, що повне найменування (для юридичних осіб) відповідача та третьої особи, їх зареєстроване місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, він не зазначив так як вказані юридичні особи в переписці з ним йому таку інформацію не повідомляли, а крім того така інформація наявна в матеріалах справи.

Для розгляду справи протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2024 року визначено склад суду: суддя-доповідач ОСОБА_2 , судді: Желепа О.В., Мазурик О.Ф.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 16 січня 2025 року №72/0/15-25 звільнено ОСОБА_2 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На підставі розпорядження керівника апарату Київського апеляційного суду у зв`язку з настанням обставин, які унеможливлюють участь судді-доповідача ОСОБА_2. у розгляді судової справи № 752/10665/23-ц (а/п 22-ц/824/1612/2025) 21 січня 2025 року проведено повторний автоматизований розподіл вказаної цивільної справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Желепа О.В.- головуючий суддя, Мазурик О.Ф., Шкоріна О.І.

Відповідно до ч. 2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За правилами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України , якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього Кодексу сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки у строк встановлений судом, заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі", третя особа ППКО "Yasno" про негайне виконання рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Просив ухвалити судове рішення про негайне виконання ОСР «ДТЕК Київські електромережі», сплаченої користувачем за двостороннім Договором, послуги приєднання вузла комерційного обліку (електроустановки) розташованого у приміщенні користувача до системи електромережіОСР зі встановленням потужності силових вимикачів на кожний ЗКО для кв. АДРЕСА_1 , згідно норм встановлених державним Регулятором для таких об?єктів; негайне виконання ОСР «ДТЕК Київські електромережі», сплаченої Користувачем, послуги монтажу на вузол КО користувача (розташований у приміщенні), придбані у ППКО «YASNO», нові ЗКО «GAMA-100» і «GAMA-300» зі збереженням захисних контрольнихпломб виробника; негайне забезпечення двостороннього Договірного функціонування електропостачання ОСР та комерційного обліку спожитої електричної енергії ППКО із безперешкодним підключеннямв систему контрольного устаткування, ЛУЗОД належного користувачу; ввідний силовий електропровід, що надається користувачем для монтажу на опору, що належить користувачу (в межах приватної ділянки), від опори ОСР «ДТЕК Київські електромережі» - вважати приватною власністю користувача.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 квітня 2024 року позовну заяву позивача залишено без руху, запропоновано позивачу ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до Голосіївського районного суду міста Києва:

- належним чином оформлені відомості щодо дійсної ринкової вартості спірного майна станом на дату пред`явлення позовної заяви до суду - 30 травня 2023 року;

- належним чином оформленої позовної заяви, в якій вказати:

повне найменування (для юридичних осіб) відповідача та третьої особи, їх зареєстроване місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, їх відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав;

ціну позову на дату пред`явлення позовної заяви до суду - 30.05.2023, виходячи із дійсної ринкової вартості спірного майна;

- належним чином оформлених копій позовної заяви з копіями всіх документів, що додаються до неї, для вручення відповідачу та третій особі;

- належним чином оформленого документу, що підтверджує доплату судового збору за позовну вимогу майнового характеру у розмірі 1% ціни позову, але не менше 1073,60 грн. та не більше 13420 грн., за відрахуванням сплаченої позивачем суми у розмірі 268,40 грн.

Київський апеляційний суд встановив, що ухвала суду від 10 квітня 2024 року була отримана позивачем, що підтверджується розпискою від 16 квітня 2024 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 отримав копію ухвали про залишення без руху.

На виконання зазначеної ухвали 29 квітня 2022 року позивач подав клопотання про продовження розгляду справи, в якому уточнив, що предметом спору не є вимоги про визнання права власності, а також пояснив неможливість зазначити ціну позову, також в клопотанні запевнив суд, що він не подавав іншого позову з аналогічними вимогами, вказав що він вважає недоцільним надавати для відповідача та третьої особи долучені ним до позову докази, так як вони є в їх розпорядженні, повідомив суд, що відповідач та третя особа не надавали йому інформацію про ідентифікаційний код, зареєстроване місце їх знаходження та інші відомості, які суд просив зазначити, а також просив суд вважати документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 268, 40 грн. як належний для руху позовної заяви.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 травня 2024 року позовну заяву визнано неподаною і повернуто позивачу разом з доданими до неї документами.

Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у визначений судом строк не виконав у повному обсязі вимоги, визначені ЦПК України, не усунув всі недоліки поданої ним позовної заяви.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Щодо вимог суду про сплату судового збору та визначення ціни позову.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Однак, відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 17 вересня 2024 року по справі №761/19819/21-ц зазначає, що системне тлумачення норм статті 5 Закону «Про судовий збір» та статті 22 Закону «Про захист прав споживачів» дозволяє зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб як споживачі серед переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають або позбавлені. Оскільки така пільга встановлена спеціальною нормою (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»), що закріплена в законі, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Звільнення споживачів від сплати судового збору має відбуватися не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Аналогічний висновок зроблений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц.

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Зі змісту заявлених позовних вимог встановлено, що позивач є споживачем в розумінні Закону і звернувся за захистом порушеного права як споживач послуг, а тому звільнений від сплати судового збору.

Посилання суду на те, що позовна заява містить вимогу майнового характеру про визнання права власності на ввідний силовий електропровід не відповідає змісту позовної заяви. З урахуванням роз`яснень наданих позивачем у клопотанні, позивач просить врахувати його думку про належність користувачу прав на такий провід при вирішенні інших позовних вимог.

Щодо інших недоліків, зазначених в ухвалі про залишення позову без руху:

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з ч. 3 ст. 175 позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позовна заява не подавалась через електронний кабінет.

Вивчивши зміст позовної заяви ОСОБА_1 апеляційний суд встановив, що в позовній заяві дійсно не було зазначено повне найменування відповідача та третьої особи, їх місцезнаходження , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України , відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

Також судом встановлено, що позивач не надав до суду першої інстанції копії всіх документів, які він долучив до позовної заяви для відповідача та третьої особи;

Тобто, зазначаючи про такі недоліки, суд діяв у суворій відповідності з вимогами ст. 175, 177 ЦПК України.

Зі змісту наданого клопотання позивача встановлено, що він не вважав за необхідне усувати такі недоліки, оскільки інформація про юридичних осіб, яку просив зазначити суд була наявна в матеріалах справи, а долучені ним документи були в розпорядженні відповідача та третьої особи.

Доводи позивача про те, що йому відповідач та третя особа не повідомляли інформацію, яка має бути зазначена в позові не відповідають дійсності. Оскільки з долучених позивачем документів вбачається, що така інформація на листах, які отримував позивач від відповідача є на а.с. 17, а щодо третьої особи на а.с. 22.

Тобто позивач при складанні позову мав можливість дотриматись вимог закону, які ставляться до змісту позовної заяви.

Апеляційним судом встановлено та позивачем не заперечується, що ним не було надано суду копій документів, які він приєднав до позову для інших учасників справи.

Посилання позивача на те, що вказані документи є в розпорядженні відповідача та третьої особи є недоведеним припущенням.

Так не доведено, що клопотання, адресовані відповідачу надсилались третій особі. Відсутні також підстави вважати, що у відповідача і третьої особи наявні свідоцтво про право на спадщину, витяг з Державних реєстрів та технічний паспорт на садовий будинок, свідоцтва про смерть. Відсутні також підстави вважати, що рахунки на послуги та підключення, які формувались відповідачем також були у розпорядженні третьої особи.

Тобто, апеляційним судом встановлено, що недоліки, щодо змісту позовної заяви, а також недоліки з приводу не виконання вимог ст. 177 ЦПК України не були усунуті, а тому висновок суду першої інстанції про те, що позивач не усунув всі недоліки не спростовується матеріалами справи та поясненнями самого позивача.

Доводи позивача про те, що судді, які передавали справу до іншого суду за підсудністю не зазначали про будь-які недоліки не спростовують вищенаведених висновків, оскільки вирішуючи питання про передачу позовної заяви до іншого суду, суд вважав , що він є неповноважним, а тому і не аналізував позовну заяву на предмет її відповідності Закону.

Та обставина, що апеляційним судом такі ухвали в подальшому були скасовані і справу було передано для розгляду до Голосіївського районного суду не позбавляла права суддю, якому було передано на розгляд позов позивача в квітні 2024 року перевірити позовну заяву, що надійшла суддів в провадження на предмет її відповідності вимогам Закону.

Згідно з ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Колегія суддів встановила, що не зазначення в позовній заяві відомостей про відповідача та третю особу, які вимагаються п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України та не виконання вимог ст. 177 ЦПК України, у відповідності до вимог ст. 185 ЦПК України надавали суду підстави для визнання поданої позивачем позовної заяви неподаною та повернення її позивачеві.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні питання щодо повернення позовної заяви не порушив норми процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Крім того, апеляційний суд роз`яснює, що відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набираєзаконноїсили з дня їїприйняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня її підписання.

Постанова складена та підписана 30 січня 2025 року.

Головуючий: О.В. Желепа

Судді: О.Ф. Мазурик

О.І. Шкоріна