ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року

м. Харків

справа № 953/12032/23

провадження № 22-ц/818/305/25

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Мальованого Ю.М., Маміної О.В.,

за участю секретаря Львової С.А.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Харківська міська рада,

третя особа П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року в складі судді Колесник С.А.

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що у період часу з 14 березня 2022 року по цей час вона проживає на території Республіки Азербайджан у м. Баку, де і дізналась, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Алльмерсбах, Німеччина (Allmersbach im Tal, Deutschland) померла її мати - ОСОБА_3 .

Вказала, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді половини трикімнатної квартири, розташованої у АДРЕСА_1 . Інших спадкоємців першої черги, крім неї, немає.

Посилалася на те, що у квітні 2023 року вона усно звернулася до нотаріуса з питанням щодо прийняття спадщини, однак нотаріусом повідомлено, що в умовах воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Виходячи з цих обставин вона вважала, що десятимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини закінчиться 19 січня 2024 року.

Вказала, що документом, який засвідчує смерть на території Німеччини в землі Рейнланд-Пфальц, до якої належить м. Алльмерсбах, є ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть), яке було видано 30 серпня 2023 року, а апостиль на ньому був проставлений лише 06 жовтня 2023 року. Таким чином, вона не могла звернутися до нотаріуса раніше дати проставлення апостилю 06 жовтня 2023 року, оскільки за п. 1.5. Порядку такий документ не вважається легалізований. Крім того, свідоцтво про смерть не було отримано в Німеччині особисто, а пересилалось поштою, що додатково відтермінувало дату звернення до нотаріуса до листопада 2023 року.

Отримавши належним чином оформлені документи про смерть ОСОБА_3 , вона усно звернулась до нотаріуса в листопаді 2023 року з питанням визначення подальших дій для подачі заяви про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом повідомлено про пропущення строків на прийняття спадщини та зазначено про неможливість здійснення такої нотаріальної дії. Спадкова справа не відкривалась.

Зазначила, отримання нею документу про смерть громадянки України, виданого компетентними органами іноземної держави, в будь-якому разі відбулося поза строками, встановленими для прийняття спадщини. Таким чином, отримання документів, видача яких лежить в юрисдикції іноземної держави, значно вплинуло на можливість Позивачки своєчасно прийняти спадщину.

Звернула увагу на те, що вона проживає на території Республіки Азербайджан, звернення до нотаріуса, в разі задоволення цього позову, буде потребувати попереднього звернення до Посольства України в Азербайджанській Республіці для засвідчення підпису про прийняття спадщини і лише після цього, пересилку заяви нотаріусу на територію України. Наразі, в зв`язку зі значною завантаженістю, записи на відвідання Посольства України в Азербайджанській Республіці сягають двомісячної черги.

Просила визначити ОСОБА_1 додатковий шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора зобов`язана видати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в силу закону і надання додаткових документів, крім тих, які були підставою звернення (в даній справі заява про прийняття нею спадщини) до нотаріальної контори, не вимагається. Як вбачається з листа П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від 09.02.2024 № 355/02-14, нею відмовлено в прийнятті її заяви про прийняття спадщини з причини пропуску законодавчо передбачених строків, тобто вона вважається спадкоємцем, що не прийняла спадщину. Але нотаріальною конторою безпідставно витребувані документи, які фактично потрібні для оформлення спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки стосуються родинних зв`язків між нею та спадкодавицею, спадкового майна та правовстановлюючих документів на таке майно. Свідоцтво про смерть направлялось нотаріальній конторі разом з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується описом вкладення до цінного листа, який долучений до матеріалів справи. Зазначила, що заява від 06.03.2024 була подана саме з метою отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що вказує на безпідставну відмову нотаріальної контори в надані такої постанови. Вказав, що відповідач мав право на подання відзиву в строк до 15.02.2024, проте своїм правом не скористався. Подання відповідачем 03.07.2024 відзиву з назвою «пояснення» не може бути розцінене інакше, ніж намагання сховати за формою документу пропуск процесуальних строків. Проте, форма довіреності, долучена відповідачем як доказ наявності повноважень на підписання «пояснень» від 03.07.2024 не відповідає закону і не може бути прийнята судом, а відтак і документи, подані ОСОБА_5 для залучення до справи. Вказала, що суперечливість положень законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів змінювалися, були непередбачуваними для спадкоємиці. Зазначені обставини в сукупності мали своїм наслідком пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Тому незадоволення її позовних вимог матиме наслідком порушення принципу правової визначеності. Посилалася на те, що враховуючи смерть спадкодавиці на території Німеччини, вона мала отримати від уповноважених органів цієї країни відповідний документ та легалізувати його. Документом, якій засвідчує смерть на території Німеччини в землі Рейнланд-Пфальц, до якої належить м. Алльмерсбах, є ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть), який був виданий 30.08.2023 р., а апостиль на цьому документі був проставлений лише 06.10.2023 р. Отже, отримання Позивачкою документу про смерть спадкодавиці, виданого компетентними органами Німеччини, відбулося поза строками, встановленими для прийняття спадщини.

29 жовтня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора подала до суду апеляційної інстанції додаткові пояснення у справі, в яких зазначила, що в заяві ОСОБА_1 , яка була отримана нотаріальною конторою 07.02.2024 року за вх. № 154/02-14 відсутня вимога щодо видачі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, натомість дана заява містить вимогу щодо вчинення нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно. Оскільки ОСОБА_1 не було надано документів для вчинення нотаріальної дії, зокрема заповіту, нотаріальна контора, у своєму листі вимагала надати відповідні документи необхідні для вчинення нотаріальної дії, згідно із вимогами позивачки, викладеними у вищевказаній заяві. В заяві представника позивачки, яка була отримана нотаріальною конторою 13.03.2024 року за вх. № 320/02-14 міститься наступне прохання: «Надати (за наявності) постанову про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_3 ». З огляду на неімперативний характер даної словесної конструкції, а саме відсутність складу вимоги щодо видачі постанови про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріальною конторою не було винесено відповідну постанову. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії була видана «04» вересня 2024 року за вих. № 1879/02-31 та надіслана поштовими засобами представнику позивачки.

05 листопада 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника подала до суду клопотання про долучення доказів, а саме постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 вересня 2024 року № 1879/02-31.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що наведені позивачкою причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними, оскільки не були пов`язані із об`єктивними та істотними труднощами для останніх вчинити дії щодо прийняття спадщини після смерті матері.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_7 (а.с.16,150).

ОСОБА_7 у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_8 » (а.с.17,151).

Як вбачається з дозволу на тимчасове проживання на території Республіки Азербайджан серії НОМЕР_1 від 17 червня 2022 року ОСОБА_1 перебуває на вказаній території, дата закінчення терміну дії 19 червня 2025 року (а.с.18-23,152-157).

Згідно з витягом з актового запису про смерть № S 16/2023 від 30 серпня 2023 року, виданого установою РАЦС Алльмерсбах-ім-Таль ФРН, який 06 жовтня 2023 року підтверджений апостолем Окружною адміністрацією Штутгарта за № 24-1024-3 серія №4732/2023, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Алльмерсбах-ім-Таль ФРН. (а.с.8-15,143-149).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина.

19 грудня 2023 року консулом Посольства України в Азербайджанській Республіці Мельниковим О.В. за зареєстрованим реєстраційним № 570/339/2023 засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.39).

З опису вкладення до цінного листа вбачається, що 31 січня 2024 року на адресу П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори направлено заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини та свідоцтво про смерть від 30 серпня 2023 року з апостилем від 06 жовтня 2023 року, яку отримано адресатом 07 лютого 2024 року (а.с.66,71,100,117).

Відповідно до відповіді П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від №355/02-14 від 09 лютого 2024 року, нотаріальна контора отримала 07 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , зареєстровано в журналі реєстрації вхідних документів за вх. № 154/02-14 та заведено спадкову справу після ОСОБА_3 № 78/2024. Також роз`яснено, що ОСОБА_1 вважається спадкоємцем, що не прийняла спадщину за вимогами ст.1270, ч.3 ст.1268 ЦК України та запропоновано звернутись до нотаріальної контори для отримання постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій для звернення до суду з питань визначення додаткового строку для прийняття спадщини їй особисто або через уповноваженого представника з оригіналами та копіями документів, які підтверджують її особу, свідоцтвом про смерть спадкодавця, документами, що підтверджують родинні відносини з померлою, правовстановлюючими документами на спадкове майно (а.с.105-106)

Згідно з листом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори від № 684/02-14 від 15 березня 2024 року представнику ОСОБА_1 повідомлено, що ОСОБА_1 чи її представник із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори не звертались, постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій не виносилась, з огляду на що в наявності її не має, тому надати їх не уявляється можливим. Крім того, роз`яснено порядок отримання витягу зі спадкового реєстру та реквізити для оплати за відповідні послуги (а.с.112-113,123).

До суду апеляційної інстанції 05 листопада 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_1 через свого представника подала клопотання про долучення доказів, а саме постанови П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 вересня 2024 року № 1879/02-31, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що підставами для відмови у вчиненні нотаріальної дії є не надання ОСОБА_1 заповіту та оригіналів правовстановлюючих документів на будь-яке спадкове майно, а також оскільки оригіналу свідоцтва про народження надано не було, а відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_7 від 04 вересня 2024 року за № 7 у графі матір вписане наступне ім`я « ОСОБА_3 », що є неможливим встановити родинні зв`язки ОСОБА_1 з ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1,3статті 1268ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1статті 1270 ЦК України).

З початку повномасштабної війни законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття.

Так, згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164«Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в первісній редакції на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

У подальшому до законодавства були внесені зміни згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 липня 2022 року, за змістом яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України № 469від 09травня 2023 року пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 виключено. Зміни набрали чинності 18 червня 2023 року.

Проте, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті1270,1272ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті).

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270,1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 січня2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23).

Підпунктами 2.1, 2.6 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України незалежно від місця відкриття спадщини.

В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу.

За змістом частин 1 та 3статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18).

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать про те, що спадкодавиця ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Алльмерсбах, Німеччина. Відповідно шестимісячний строк на прийняття спадщини після її смерті сплив 18 вересня 2023 року, а тому позивачка мала довести суду, що протягом всього вказаного строку чи його істотної частини існували причини, які об`єктивно унеможливлювали вчинення нею дій щодо прийняття спадщини.

Спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_3 є її дочка ОСОБА_1 . Матеріали справи не свідчать про прийняття спадщини іншими спадкоємцями.

Як вбачається з матеріалів справи з 17 червня 2022 року по 18 червня 2025 року ОСОБА_1 надано дозвіл на тимчасове проживання на території Республіки Азербайджан, де вона наразі і перебуває.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що після смерті ОСОБА_3 у квітні 2023 року вона усно звернулася до нотаріуса з питанням щодо прийняття спадщини, однак нотаріусом повідомлено, що в умовах воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Виходячи з цих обставин вона вважала, що десятимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини закінчиться 19 січня 2024 року.

Отримавши належним чином оформлені документи про смерть ОСОБА_3 , вона усно звернулась до нотаріуса в листопаді 2023 року з питанням визначення подальших дій для подачі заяви про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом повідомлено про пропущення строків на прийняття спадщини та зазначено про неможливість здійснення такої нотаріальної дії.

Таким чином, ОСОБА_1 не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що у зв`язку зі змінами у законодавстві такий строк закінчиться 19 січня 2024 року.

З даним позовом ОСОБА_1 звернулася до суду 07 грудня 2023 року через свого представника, а з заявою про прийняття спадщини звернулася до нотаріуса засобами поштового зв`язку 31 січня 2024 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції неналежним чином оцінив доводи позивачки щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері, не звернув достатньої уваги на її посилання щодо нечіткості норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану, а також, що проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позову у цій справі є незначним.

Слід звернути увагу, що 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (далі постанова № 164 від 28 лютого 2022 року), як а постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 р. № 719

редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28 лютого 2022 року змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року пункт 3 виключено із постанови № 164 від 28 лютого 2022 року.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону».

У справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Саме такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 537/3556/22 (провадження № 61-2839св24).

Шестимісячний строк на прийняття спадщини після її смерті сплив 18 вересня 2023 року, витяг з актового запису про смерть з проставленим апостилем датований 06 жовтня 2023 року, у листопаді 2023 року ОСОБА_1 довідалася від нотаріуса про пропуск нею строк для прийняття спадщини, що також не заперечується сторонами. Таким чином, з дати закінчення строку для прийняття спадщини (18 вересня 2023 року) до звернення до суду з позовом (07 грудня 2023 року) минув незначний час (2 місяці 19 днів).

Суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги те, що у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини, періоду часу кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для позивачки та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущений строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.

При таких обставинах, враховуючи обставини цієї конкретної справи, колегія суддів вважає, що наявні підстави для визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини на підставі частини третьої статті 1272 ЦК України.

Близькі за змістом висновки містяться в постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 522/13476/23 (провадження № 61-7645св24), від 14 серпня 2024 року у справі № 537/3556/22 (провадження № 61-2839св24).

Крім того, матеріали справи свідчать про те, що спадкове майно знаходиться в м. Харкові, в свою чергу спадкодавиця ОСОБА_3 померла в м. Алльмерсбах, Німеччина, а спадкоємиця ОСОБА_1 проживає на території Республіки Азербайджан у м. Баку. Таким чином, відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна є значною.

Колегія суддів звертає увагу на те, що правова позиція Верховного Суду щодо визнання поважними причинами пропуску строку, зокрема, великої відстані між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, є сталою і незмінною.

Також, позивачка надала документ, який засвідчує смерть ОСОБА_3 на території Німеччини в землі Рейнланд-Пфальц, до якої належить м. Алльмерсбах, є ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть), яке видано 30 серпня 2023 року та з якого вбачається, що апостиль на ньому був проставлений лише 06 жовтня 2023 року.

Отже, виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги після смерті її матері, шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустила на незначний час з поважних причин, які зумовлені об`єктивними та істотними труднощами у своєчасному поданні заяви про прийняття спадщини, зокрема певна правова невизначеність, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, а також враховуючи отримання документу, який засвідчує смерть ОСОБА_3 з проставленим на ньому апостилем вже після закінчення шестимісячного строку.

Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявниці в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 , терміном у три місяці.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 05 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий тримісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна