Провадження № 2/359/3710/2024
УХВАЛА

06 січня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Муранової-Лесів І.В..

за участі секретаря судового засідання - Бокей А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - Павлишина П.О.,

третьої особи із самостійними вимогами - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Ковальчук Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київський шлях 1-Д», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору , -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник адвокат Павлишин П.О., звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із вищевказаним позовом про визнання недійсним договір, укладений між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київський шлях 1-Д» () та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , представницьких послуг з управління від 01.02.2021. Відповідно до заяви про зміну предмета позову від 28.11.2024 позивач уточнив дату укладення оспорюваного договору 01.01.2021 року.

Ухвалою судді від 16.09.2024 було відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

02.12.2024 до суду була подана позовна заява ОСОБА_2 з аналогічною позовною вимогою з проханням залучити її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

04.12.2024 на електрону пошту суду та 06.12.2024 засобами поштового зв`язку від відповідача ФОП ОСОБА_3 надійшла заява про зупинення провадження у справі у зв`язку з його проходженням військової служби у складі Збройних Сил України, до якої заявник доучив копії військового квитка та довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2024.

16.12.2024 представником відповідача ОСББ «Київський шлях 1Д» адвокатом Ковальчук Н.О. подано відзив на позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, яке обґрунтоване тим, що оспорюваний договір припинив свою дію на підставі листа ФОП ОСОБА_3 від 24.05.2024. А саме, що вказаним листом було повідомлено, що ОСОБА_3 з 25.05.2024 було мобілізовано до лав Збройних Сил України, та що у п.2 листа вказано про припинення автоматичної пролонгації договору на наступний 2025 рік. Вважають, що таким чином у зв`язку з припиненням оспорюваного договору відсутній предмет спору.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 вважали за можливе прийняти до спільного розгляду позов третьої особи ОСОБА_2 , проти заявлених відповідачами клопотань закриття провадження у справі та про зупинення провадження у справі заперечували, підтримали подані письмові заперечення, звертають увагу, що в наданій відповідачем ОСОБА_3 довідці відсутні відомості, що він приймає участь у бойових діях та не може брати участь у судових засіданнях дистанційно чи через представника.

Заявник ОСОБА_2 , яка з`явилася у підготовче засідання, підтримала подану заяву про залучення її в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, водночас не погоджується з клопотаннями відповідачів.

Представник відповідача ОСОБА_5 підтримала клопотання щодо закриття провадження у справі, водночас також вважала, що є усі підстави для зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача ФОП ОСОБА_3 на військовій службі за призовом під час мобілізації у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Заслухавши пояснення та думку учасників справи, дослідивши подані заяви ти клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 522/8782/16-ц роз`яснив, що мається на увазі під відсутністю предмета спору.

Згідно роз`яснень поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Суд звертає увагу, що позивач вправі обирати спосіб захисту свого порушеного права, який встановлений законом, у тому числі: пред`явити позов лише щодо частини вимоги, право на яку він має. А також звертає увагу, що в силу положень ч.1 ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Крім того, припинення дії договору не виключає можливості встановлення його недійсності.

З урахуванням викладеного суд вважає, що підстави для закриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.54 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Після вступу у справу третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, справа за клопотанням учасника справи розглядається спочатку.

Встановлено, що ОСОБА_2 також звернулася до суду з позовом до тих саме відповідачів про визнання оспорюваного позивачем договору недійсним.

Зважаючи на стадію підготовчого провадження, суд вважає, що підстави для відмови у задоволенні поданої заяви щодо прийняття до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 позовної заяви ОСОБА_2 , а також залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, відсутні, а тому подана заява в цій частині підлягає задоволенню.

З метою дотримання принципу змагальності та зважаючи на відповідні положення цивільного процесуального законодавства, необхідно встановити учасникам справи строк для подання заяв по суті справи щодо позовної заяви залученої до участі у справі третьої особи ОСОБА_2 .

Дослідивши подане відповідачем ФОП ОСОБА_3 клопотання, надані відповідачем письмові докази, суд дійшов висновку щодо необхідності зупинення провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_3 згідно із записами у його військовому квитку Серія НОМЕР_2 та Довідки командира військової частини 30.12.2024 №2486/3495 був мобілізований та перебуває на військовій служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 на підставі відповідних наказів.

Згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до п.2 Указу визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відповідно до п.6 Указу постановлено: обласним, Київській міській державним адміністраціям, органам місцевого самоврядування утворити ради оборони та забезпечити сприяння військовому командуванню у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану.

Строк дії воєнного стану було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2119-ІХ від 15 березня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст.3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військовим командуванням, якому згідно з цим Законом надається право разом з органами виконавчої влади військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

Військове командування, в межах повноважень, визначених цим Законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з п.п.1-5 Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено:

1. Оголосити та провести загальну мобілізацію.

2. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

3. Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

4. Призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

5. Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації.

Відповідно до ч.8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

Відповідно до абзацу дев`ятнадцятого ч.1 ст.12 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Кабінет Міністрів України під час оголошення мобілізації здійснює контроль у межах своїх повноважень за здійсненням заходів щодо переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, організації та підтримання дій руху опору, проведення військових інформаційно-психологічних операцій, боротьби з тероризмом і піратством, заходів щодо здійснення захисту життя, здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України, забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення), посилення охорони державного кордону, захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення, забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави, заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження, протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі, ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, кризових ситуацій, надання військової допомоги іншим державам, а також брати участь у міжнародному військовому співробітництві, міжнародних антитерористичних, антипіратських та інших міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України.

Наведені положення чинного законодавства передбачають, що військове командування Збройних Сил України та окремих військових частин в умовах оголошеного воєнного стану запроваджують та здійснюють заходи воєнного стану, перелік яких, зокрема, наведений у ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Суд звертає особливу увагу, що положення наведених законодавчих актів не визначають спеціального порядку переведення окремих підрозділів Збройних Сил України на воєнний стан.

Судом встановлено, що відповідач був призваний до військової служби при мобілізації, оголошеної у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та введенням на території України воєнного стану.

В силу вимог ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Отже, відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, які переведені на воєнний стан.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Верховенство права, змагальність сторін є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

Положення чинного Цивільного процесуального кодексу України закріплюють право учасників справи (зокрема сторони у справі) брати участь у судових засіданнях (п.2 ч.1 ст.43 ЦПК України права та обов`язки учасників справи),яке гарантоване у тому числі порядком зупинення провадження у справі: у разі перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі (п.1 ч.1 ст.252 ЦПК України);захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу (п.2 ч.1 ст.252 ЦПК України); перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні (п.3 ч.1 ст.252 ЦПК України).

Пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Законодавець наводить формулювання «у складі Збройних Сил України», що переведені на воєнний стан, а не у складі окремого підрозділу Збройних Сил України, що переведений на воєнний стан.

Саме визначення воєнного стану, як спеціального правового режиму, дає підстави дійти висновку, що необхідність підтвердження додатковими доказами факту введення воєнного стану, окрім вищевказаних Указів Президента, які були затверджені відповідними Законами, ухваленими Верховною Радою України, не передбачено.

При цьому заходи забезпечення правового режиму воєнного стану в окремих місцевостях можуть бути різні, як і участь окремих підрозділів Збройних Сил України у відсічні збройної агресії РФ також може бути різною протягом усього періоду воєнного стану.

Крім того вищенаведена норма п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України не містить застережень, щодо обов`язкової участі сторони, або третьої особи із самостійними вимогами, у бойових діях на момент подачі клопотання про зупинення провадження у справі чи на момент встановлення цих обставин судом.

До внесення змін до процесуального закону відсутні підстави вважати, що на відповідну сторону, або третю особу із самостійними вимогами, у даному випадку на відповідача ФОП ОСОБА_3 , який був мобілізований і проходить військову службу у Збройних Силах України, що переведені на воєнний стан, покладено обов`язок доведення його участі у бойових діях.

Статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд.

Одним з найважливіших принципів ч. 1 ст. 6 є принцип «рівності можливостей», в відповідності до якого кожна з сторін під час розгляду справи повинна володіти рівними можливостями та не мати якихось вагомих переваг над опонентом.

Незадоволення заявленого відповідачем ФОП ОСОБА_3 клопотання, позбавляє його рівних у порівнянні з позивачем можливостей гарантованих йому міжнародним законодавством, Конституцією України та Цивільним процесуальним кодексом України.

Крім того, підстави вважати, що зупинення провадження у цій справі призведе до незворотних наслідків, коли відновлення права, за захистом якого звернувся до суду позивач, буде неможливим, судом не встановлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 19, 52, 178,191,197,199, 251,253, 353 ЦПК України, суд,

ухвалив:

1. У задоволенні клопотання представника відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київський шлях, 1-Д» адвоката Ковальчук Надії Олександрівни про закриття провадження у цивільній справі за відсутністю предмету спору - відмовити

2. Прийняти позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київський шлях, 1-Д», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Київський шлях, 1-Д», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору

3. Перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання.

4. Встановити, що не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали та позовної заяви третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_2 відповідачі мають право надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення позивачу та третій особі копії відзиву та доданих до нього документів.

Третя особа із самостійними вимогами ОСОБА_2 не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву, має право підготувати відповідь на відзив, та направити відповідачам та суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

Відповідачі не пізніше п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, мають право підготувати заперечення на відповідь на відзив, та направити третій особі із самостійними вимогами й суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

5. Зупинити провадження у даній цивільній справі на час перебування відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на військовій службі за призовом під час мобілізації у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Зобов`язати відповідача ФОП ОСОБА_3 невідкладно повідомити Бориспільському міськрайонному суду Київської області про звільнення (демобілізацію) з військової служби.

На ухвалу суду в частині зупинення провадження у справі може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня виготовлення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя І. В. Муранова-Лесів