Номер провадження: 22-ц/813/2132/25
Головуючий у першій інстанції Ярема Х.С.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Назарової М.В., Карташова О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Крупської М,Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області,

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року,

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправним, зобов`язання виплатити пенсію

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправним, зобов`язання виплатити пенсію, в обґрунтування якого зазначив, що після смерті його матері ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складалась з недоотриманої за життя спадкоємцем пенсії у розмірі 74723,16 грн. Позивач є єдиним спадкоємцем, прийняв спадщину. Неодноразово звертався до відповідача із заявою про отримання недоодержаної пенсії. За весь час відповідач виплатив лише 1089,50 грн, залишком є грошові кошти у розмірі 72309,07 грн, які відповідач відмовляється виплачувати, посилаючись на відсутність бюджетних коштів.

ОСОБА_1 просив суд визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо невиплати недоодержаної за життя ОСОБА_2 пенсії за період з 17.06.2018 року по 31.10.2020 року; зобов`язати виплатити пенсію в розмірі 72309,07 грн.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити на користь ОСОБА_1 невиплачену за життя ОСОБА_2 пенсію в розмірі 72309,07 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.09.2023 року та провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України і роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до цивільної юрисдикції.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.01.2024 року передав справу № 420/19787/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії до Приморського районного суду м. Одеси, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд справи.

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 31 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправним, зобов`язання виплатити пенсію, задовольнив.

Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 недоодержаної пенсії за період з 17.06.2018 року по 31.10.2020 року, що підлягала виплаті за життя ОСОБА_2 .

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 невиплачену за життя ОСОБА_2 пенсію в розмірі 72309,07 гривень.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсії в розмірі 72309,07 грн, право власності на яке в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на отримання коштів, тому право позивача є законним та підлягає захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог позивача відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначає, що Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло на підставі норм чинного законодавства, як наслідок відсутні законні підстави для визнання протиправними дій Головного управління щодо не виплати позивачу недоодержаної пенсії за життя його матері, померлої пенсіонерки ОСОБА_2 за період з 17.06.2018 року по 31.10.2020 року, посилаючись на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року № 1165, пенсійні виплати за минулий період внутрішньо переміщеним особам проводитимуться за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Борг за період з 05.07.2018 року по 31.10.2020 року у сумі 73398,57 грн занесено до переліку боргів, поетапна виплата яких проводитиметься отримувачам за окремою програмою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.10.2022 № 1167 затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік, де спрямовано частину бюджетних призначень на відповідну мету за окремою програмою.

Поетапна виплата зазначеного боргу, який занесено до переліку боргів, розпочалась у листопаді 2022 року, після виділення фінансування відповідно до бюджетного розпису.

Отже, 22.11.2022 року на поточний рахунок через банківську установу АТ Ощадбанк позивачу зараховано 530,00 грн, 23.12.2022 року зараховано 2,18 грн, 24.07.2023 року зараховано 557,32 грн, залишок боргу становить 72309,07 грн.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік затверджено Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2023 рік від 24.06.2023 року № 631.

Отже, виплата недоотриманої пенсії буде проведена після спрямування частини бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 зазначеного Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.09.2024 року відкрито провадження за апеляційною скаргою та роз`яснювалося позивачу право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Копію ухвали про відкриття провадження та апеляційну скаргу позивач отримав 29.10.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги представник позивача отримав 24.09.2024 року о 20:00:03 годині та 20.08.2024 року о 16:36:59 годині відповідно, в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ухвали про відкриття провадження Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області отримало 24.09.2024 року о 20:00:03 год., що підтверджується довідкою.

Копію ухвали про відкриття провадження представник скаржника отримав 24.09.2024 року о 20:00:03 годині, що підтверджується довідкою.

ОСОБА_1 подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в обґрунтування якого зазначав, що у період з 06.07.2021 року (тобто з моменту звернення з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ) до моменту надання відзиву на апеляційну скаргу, тобто більше ніж за 3 роки, відповідачем здійснено 3 платежі і сплачено 1089,50 грн.

В апеляційній скарзі не зазначено, які саме норми матеріального та процесуального права порушені судом під час прийняття рішення Приморським районним судом м. Одеси.

Оскільки судом в повній мірі досліджено законодавство по справі та проаналізовано практику судову, а відповідно прийнято законне рішення, а тому не доцільним є його скасування. У зв`язку з цим вважаємо, що у задоволенні апеляційної скарги є доцільним відмовити у повному обсязі, а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 31.07.2024 року по справі №420/19787/23 залишити без змін.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Позивачпро дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 20.12.2024 року о 9:06:23 годині, що підтверджується довідкою.

Представник позивача про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 31.10.2024 року о 7:00:19 годині, що підтверджується довідкою.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 31.10.2024 року о 7:00:19 годині, що підтверджується довідкою.

Представник відповідача про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, шляхом отримання судової повістки за допомогою підсистеми (модуля) ЄСІТС «Електронний суд» в Електронному кабінеті 31.10.2024 року о 7:00:19 годині, що підтверджується довідкою.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсії в розмірі 72309,07 грн, право власності на яке в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на отримання коштів, тому право позивача є законним та підлягає захисту.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 що підтверджується копією свідоцтва про народження № НОМЕР_1 , виданого 24 серпня 1954 року.

ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримувала пенсію як внутрішньо переміщена особа.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 16 березня 2021 року Бахмутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 06.07.2021 року державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одеса Мойсеєвою С.О. спадкоємцем майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її син ОСОБА_1 . Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 74723,16 грн, що знаходяться в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, що належала померлому на підставі довідки, виданої відділом опрацювання пенсійної документації №1 ГУПФУ в Одеській області 18.06.2021 за № 1500-0401-5/78479.

06.07.2021 року позивач звернувся до відділу обслуговування громадян № 14 управління обслуговування громадян ГУПФУ в Одеській області із заявою № 3721 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю матері. До заяви було долучено свідоцтво про право на спадщину за законом та усі необхідні документи для оформлення недоотриманої пенсії та її розрахунку відповідно до ч. 1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (але не більше ніж за три роки до дня звернення за отримання пенсії) у зв`язку з тим, що виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01.04.2017.

Після опрацювання заяви відповідач підтвердив суму недоотриманої пенсії в розмірі 73398,57 грн, яка була розрахована від дати звернення, а саме за період з 05.07.2018 року по 31.10.2020 року.

11.02.2022 року позивач звернувся до ГУПФУ в Одеській області із заявою за роз`ясненням чому майже 9 місяців з моменту подання всіх необхідних документів кошти не виплачуються та в який строк можливо отримання недоотриманої пенсії померлої.

Листом від 18.02.2022 року ГУПФУ в Одеській області повідомило, що недоотриману пенсію у сумі 73398,57 грн. занесено до переліку боргів, поетапна виплата яких проводиться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Крім того, у цій відповіді зазначено, що виплата буде проведена після спрямування частини бюджетних призначень відповідно до бюджетного розпису.

04.10.2022 року позивач повторно звернувся з заявою до ГУПФУ в Одеській області з метою отримання інформації щодо можливості отримання недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 .

Листом від 11.10.2022 року ГУПФУ в Одеській області повідомило, що виплата за минулий період буде проведена після спрямування частини бюджетних призначень, передбачених абзацом 2 пункту 1 Порядку виплати пенсій (щомісячного довідного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого Постановою КМУ від 10.11.2021року № 1165, відповідно до бюджетного розпису.

26.04.2023 року позивач черговий раз звернувся до Центрального відділу обслуговування громадян в м. Одесі ГУ ПФУ в Одеській області з метою отримання пенсії після смерті ОСОБА_2 .

Листом від 10.05.2023 року ГУ ПФУ в Одеській області надало відповідь, що виплата недоотриманої пенсії буде здійснюватися невідкладно після отримання відповідного фінансування.

Загалом Пенсійний фонд України з облікованої суми недоотриманої пенсії виплатив спадкоємцю 530 грн (22.11.2022), 2,18 грн (22.12.2022), 557,32 грн. (26.07.2023).

Таким чином, на час розгляду справи сума недоотриманої пенсії складає 72309,07 грн.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15ЦКУкраїни кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Встановивши, що за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримала пенсію у розмірі 74723,16 грн, а позивач є її спадкоємцем за законом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, яка складається з суми недоотриманої пенсії, 06.07.2021 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач як спадкоємець за законом набув право на отримання недоотриманої пенсії.

Оскільки відповідачем позивачу частково виплачено недоотриману пенсію на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яка належала померлій ОСОБА_2 , то залишок суми недоотриманої пенсії у розмірі 72309,07 грн підлягає виплаті відповідачем на користь ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано доводи Головного управління щодо тимчасової неможливості виплати на користь позивача частини недотриманої пенсії за дні життя його матері, оскільки виплата коштів за минули період внутрішньо переміщеним особами проводиться за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік не заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції надано належну оцінку вказаному доводу.

Відповідно до пункту 1 Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постанову Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційною виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

Отже, Порядок 1165 визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені Конституцією України та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 № 6-рп/2007 зазначив, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див., зокрема, постанови від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 (пункт 5.6), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.64), від 14 грудня 2022 року у справі № 477/2330/18 (пункт 55), від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17 (пункт 86)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 99), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.56), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.46), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 155)).

Процесуально-правовий інструментарій має використовуватись лише для забезпечення визначеності у приватних відносинах, реального та ефективного захисту прав та інтересів, основною передумовою чого є обрання позивачем належного способу захисту його порушеного права/інтересу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання дій протиправними, суд першої інстанції не врахував, що позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2024 року справу передано до Приморського районного суду м. Одеси, як суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд даної справи, належним способом захисту у спірних правовідносинах у цій справі є вимога про зобов`язання виплатити (стягнення), яка відповідає статті 16 ЦК України, змісту відповідного права, характеру його порушення чи невизнання, не потребує пред`явлення додаткових вимог. Водночас вимога про визнання протиправними дій відповідача не є належною, адже її задоволення не призводить до захисту прав позивача.

Колегія суддів вважає, оскільки вимога позивача про визнання протиправними дій не є належною, адже її задоволення не призводить до захисту прав позивача, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправнимслід скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 липня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправним скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправним відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 31 січня 2025 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова