Справа №:755/1255/25
Провадження №: 2-о/755/134/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2025 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., перевіривши матеріали цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО, -

в с т а н о в и в:

23.01.2025 року до Дніпровського районного суду міста Києва через систему «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України.

23.01.2025 року в порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Коваленко І.В. Фактично справу отримано суддею 24.01.2025.

24.01.2025 року ухвалою суду заява залишена без руху, заявнику встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ухвали суду.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду від 24.01.2025 року про залишення заяви без руху була отримана в електронному кабінеті заявником та відповідно до довідки про доставку електронного листа, зазначена ухвала суду доставлена до електронного кабінету заявника 25.01.2025 року.

27.01.2025 року заявник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» направив до суду заяву про усунення недоліків, яка зареєстрована в канцелярії суду 29.01.2025 року (вх.№5194).

Вивчивши зміст поданих документів приходжу до наступного висновку.

Так, підставами для залишення позовної заяви без руху слугувало те, що заявником ОСОБА_1 до заяви не долучено письмової відмови Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , а також не додано доказів родинних відносин заявника з ОСОБА_2 , щодо якого заявником подано заяву про встановлення факту смерті, зокрема витягу з актового запису про народження, з якого б вбачалось, що померла особа дійсно є батьком заявника. Окрім того, заявник мав надати засвідчену належним чином копію паспорта громадянина України ОСОБА_2 , в якому, зокрема містяться відомості про число, місяць та рік народження особи та її зареєстроване місце проживання на території України.

На виконання вимог ухвали суду від 24.01.2025 року заявником ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» було направлено заяву про усунення недоліків, в якій останній надіслав копію повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження та відмову Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві у проведенні державної реєстрації смерті. В прохальній частині заяви про усунення недоліків заявник просив витребувати докази від Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо підтвердження факту громадянства України ОСОБА_2 , отримання ним паспорту України та відсутності фактів його виходу громадянства України або позбавлення громадянства України.

Клопотання обґрунтоване тим, що з метою усунення недоліків 27.01.2025 року заявник звернувся до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та управління ДМС у Луганській області щодо надання інформації про підтвердження факту громадянства ОСОБА_2 та отримав відмову в наданні запитуваної інформації. Але працівниками зазначених установ було зазначено, що вказану інформацію вони можуть надати на запит суду в межах розгляду судової справи.

Вивчивши матеріали поданої заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною заявою до суду, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. ч. 3,4 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для виправлення і імовірно посилається на підставу своїх вимог або заперечень, крім того, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик виникнення наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Натомість, з поданої заяви про усунення недоліків, в прохальній частині якої заявник просить витребувати докази, убачається, що заявник при поданні клопотання про витребування доказів не дотримався вимог п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України та не зазначив вжиті ним заходи для отримання доказів самостійно, не надав докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання заявника про витребування доказів.

Недотримання обов`язкових вимог до форми та змісту заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Слід зауважити, що пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен, як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

Із урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику, оскільки заявником не в повній мірі усунуто недоліки, про які зазначалось в ухвалі суду від 24.01.2025 року.

Водночас, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.185 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті особи, яка загинула або пропала безвісти в районах проведення воєнних дій або АТО, - вважати такою, що не подана, та повернути суб`єкту звернення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя :