"30" січня 2025 р. Справа № 363/4269/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2025 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Шубочкіної Т.В., за участю секретаря Воронюк А.І., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчих листів у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, третя особа: Служба у справах дітей і сім`ї Вишгородської РДА Київської області, такими, що не підлягають виконанню

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих листів до боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в частині зобов`язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні майном, виданих 09.03.2016 року Вишгородським районним судом такими, що не підлягають виконанню. В обґрунтування своєї заяви зазначив, що по справі № 363/4269/14 було прийнято рішення від 10.08.2015 року, а саме: «усунути ОСОБА_3 , якій діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 перешкод в користуванні частиною будинку та 1/2 частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_3 ОСОБА_2 , законним представником неповнолітньої ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 ключів від садового будинку по АДРЕСА_1 та зобов`язати їх не чинити їм перешкод в користуванні зазначеним майном». 09.03.2016 року заявник отримав виконавчі листи до боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , але суд помилково видав виконавчі листи, із зазначенням зобов`язання відповідачів усунути перешкоди шляхом передачі ключів від будинку та не чинити перешкоди у користуванні, зазначивши 2 дії в одному виконавчому листі, а повинен був видати на кожну дію окремий виконавчий документ. Просить визнати виконавчі листи до боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_6 такими, що не підлягають виконанню в частині зобов`язання відповідачів не чинити перешкод в користуванні майном.

Заявник в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутністю.

ОСОБА_7 в судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що виконавче провадження було відкрите на підставі виданих виконавчих листів і після проведення виконавчих дій виконавче провадження було закрито в 2016 році. Але до цього моменту існують перепони у користуванні майном зі сторони відповідачів по справі, а саме неможливість потрапити на земельну ділянку, яка належить малолітній ОСОБА_4 , на автомобілі чи пішки, не перетинаючи земельну ділянку, яка належить ОСОБА_2 . А тому, визнання виконавчих листів у частині не чинити перешкоди у користуванні майном такими, що не підлягають виконанню, є правильним, а виконавчі листи із зазначеною вимогою повинні бути видані на кожну дію окремо.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 повністю заперечувала щодо задоволення заяви та просила відмовити.

У судове засідання інші учасники не з`явилися і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи № 363/4269/14-ц суд у судовому засіданні встановив наступне.

Вишгородським районним судом Київської області розглядалась цивільна справа № 363/4269/14 за позовом ОСОБА_3 законного представника ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_2 законного представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей і сім`ї Вишгородської РДА про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Апеляційним судом Київської області від 10 серпня 2015 року прийнято рішення: усунути ОСОБА_3 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 перешкод в користуванні 1/2 частиною будинку та 1/2 частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_3 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , законним представником неповнолітньої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ключів від садового будинку будинку АДРЕСА_1 та зобов`язати їх не чинити їм перешкод в користуванні зазначеним майном.

Рішенням Апеляційного суду від 10 серпня 2015 року було вирішено усунути ОСОБА_3 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , перешкоди в користуванні 1/2 частиною будинку та 1/2 частиною земельної ділянки по АДРЕСА_1 шляхом передачі ОСОБА_3 , який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , законним представником неповнолітньої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ключів від садового будинку АДРЕСА_1 та зобов`язати їх не чинити їм перешкод в користуванні зазначеним майном.

На підставі виконавчих листів від 09.03.2016 року були відкриті виконавчі провадження № 50698097 від 05.04.2016 року та № 50698500.

Як вбачається з постанов про закінчення виконавчого провадження № 50698097 та № 50698500 від 17.06.2016 року старшим державним виконавцем Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Хмелєвою М.В. було постановлено закінчити данні виконавчі провадження, як такі, що виконані.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому словосполучення "або з інших причин" стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Слід зазначити, що виконавчий лист був виданий 09.03.2016 року на підставі ЦПК України в редакції станом на 24.02.2016 року. Згідно ст. 369 Розділу VI ЦПК України в зазначеній редакції виконавчий лист мав відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», станом на 28.12.2015 року до оформлення виконавчого листа встановлювалися певні вимоги, зокрема, ч.2 зазначеної статті, а саме: У разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Тобто, на момент видачі виконавчого листа, а саме 09.03.2016 року, виконавчий лист був виданий відповідно до чинного на той час законодавства, його оформлення відповідало встановленим на той час вимогам.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, оскільки виконавчий лист виданий компетентним судом, оформлений належним чином і є належним виконавчим документом та окрім того обов`язок боржника на теперішній час не є відсутнім або припиненим.

Керуючись ст. ст. 260-261,353,432 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання виконавчих листів до боржників ОСОБА_2 і ОСОБА_6 від 15.04.2015р. № 363/4269/14-ц, виданих 09.03.2016 року Вишгородським районним судом позивачу ОСОБА_3 законному представнику ОСОБА_4 такими, що не підлягають виконанню в частині зобов`язання відповідачів не чинити перешкод в користуванні зазначеним майном - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали проголошений 31.01.2025 року о 15 год. 40 хв.

Суддя Т.В.Шубочкіна