Справа № 127/3310/25
Провадження № 2/127/519/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03 лютого 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення частки у спільній власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про припинення частки у спільній власності.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Предметом позову у даній справі є вимога позивача припинення права власності відповідача з визнанням такого права за позивачем, що є вимогою майнового характеру.

Отже, зі змісту позовної заяви вбачається, що позов підлягає грошовій оцінці, а тому, у відповідності до п.3 ч.3ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову.

Відповідно до п. 9 ч.1 ст.176 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна..

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Позивачем на підтвердження зазначеної ним ціни позову додано звіт про незалежну оцінку 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 від 23.01 2025 Вінницької торгово-промислової палати, на підставі якого позивачем було попередньо внесено вартість оспорюваної частки на депозитний рахунок суду.

Разом з тим як слідує із висновку вказаного звіту та умов договору на його виконання оцінку вартості спірного майна суб`єктом оціночної діяльності було здійснено з метою сплати судового збору та інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства. Тобто результат такої оцінки може бути використаний лише для цієї цілі.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Пунктами 50-55 Національного стандарту № 1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна, зокрема під час проведення незалежної оцінки оцінювач здійснює вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування.

Відповідно до Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», останній передбачає базу оцінки - комплекс методичних підходів, методів та оціночних процедур, що відповідають певному виду вартості майна. Для визначення бази оцінки враховуються мета оцінки та умови використання її результатів.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість (ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу (п. 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав»).

Отже, відповідно до чинного законодавства оцінка нерухомого майна проводиться для різних цілей, тому у даному випадку наданий позивачем звіт про оцінку не підтверджує дійсну ринкову вартість спірного нерухомого майна, яка може бути використана для його відчуження.

Враховуючи, що предметом позову є припинення права власності відповідача з визнанням такого права за позивачем, вимоги ґрунтуються на положеннях ст. 365 ЦК України та передбачають одночасно компенсаційну виплату в грошовому виразі за припинене майнове право на річ (що є аналогічним відчуженню майна), тому позивачу необхідно подати суду відповідні належні докази в підтвердження дійсної ринкової вартості спірного майна на момент подання позову до суду.

У даному випадку враховується правова позиція Верховного Суду від 03.12.2020 по справі № 367/7792/16-ц щодо правил застосування вимог ст. 365 ЦК України для обов`язкового відшкодування особі вартості припиненої частки у праві спільної власності.

Також, відповідно до п.5. ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч.5 ст. 177 ЦПК України). Обов`язок подання доказів разом з поданням позовної заяви передбачений ч.2 ст. 83 ЦПК України.

З позовної заяви слідує, що позивач обґрунтовує позовні вимоги положеннями ст. 365 ЦК України, відповідно до якої право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників. Разом з тим, у позовній заяві не зазначено доказів по наведеній позивачем обставині того, що саме вказана ним відповідачка є власницею спірної частки квартири, зокрема шляхом набуття нею такого майнового права в порядку спадкування.

Слід зауважити, що позивач не позбавлений можливості з даного приводу заявити відповідне клопотання про витребування доказів і яке подається завчасно до розгляду справи по суті.

Не містить позовна заява доказів по зазначеним у ній обставинам того, що квартира в цілому була віднесена у встановленому законом порядку контролюючими органами до аварійного житла та не придатна у зв`язку з цим до проживання, а також по обставинам виникнення в квартирі пожежі та її наслідків.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути зазначені недоліки.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення частки у спільній сумісній власності - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: