Номер провадження: 22-ц/813/3370/25
Справа № 522/1502/13- ц
Головуючий у першій інстанції Бондар В. Я.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді ДришлюкаА.І., суддів Громіка Р.Д.,Драгомерецького М.М.,

розглянувшиу порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі апеляційну скаргу адвоката Гніздовської Ганни Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2024 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2013 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» було задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 1392-н від 04.04.2007 року, у розмірі 31 967 доларів, 80 центів США та 1200 гривень, що складається з суми основного боргу - 19 364,99 доларів США, прострочених процентів за користування кредитом 8 000,94 доларів США, комісії 1200 гривень, пені - 4 601,87 гривень. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму судового збору у розмірі 2567,18 гривень. У задоволенні решти позовних вимог Публічного Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - відмовити (а.с. 39-41).

13.11.2024 року через підсистему «Електронний Суд» представник відповідача Гніздовська Ганна Михайлівна подала заяву про перегляд заочного рішення(а.с. 71-93).

27.11.2024 року представник відповідача подала заяву про поновлення процесуального строку подання заяви про перегляд заочного рішення(а.с. 147-156).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29.11.2024 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення було залишено без задоволення. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09.04.2013 року вирішено визнати неподаною та повернути заявнику (а.с. 157-158).

12.12.2024 року адвокат Гніздовська Ганна Михайлівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою поновити строк ОСОБА_1 на подання заяви про перегляд заочного рішення та прийняти заяву про перегляд заочного рішення до розгляду по суті, судові витрати, понесені апелянтом в рамках розгляду апеляційної скарги стягнути АТ «ОЩАДБАНК». В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час постановлення ухвали суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам представника апелянта щодо відсутності у матеріалах справи підтвердження отримання ОСОБА_1 копії заочного рішення. При цьому, представник апелянта вказує, що висновки суду про те, що апелянт могла знати про наявність судового рішення ще з 26.09.2024 року через те, що остання про наявність виконавчого провадження є хибними. Натомість, представник апелянта звертає увагу на те, що жодних постанов про відкриття виконавчого провадження апелянт не отримувала та дізналася про існування судової справи безпосередньо з відповіді приватного виконавця Цинєва В.О. 09.10.2024 року на запит адвокатаГніздовської Ганни Михайлівни. 13.12.2024 року апеляційну скаргу зареєстровано канцелярією Одеського апеляційного суду та 17.12.2024 року передано судді-доповідачу Дришлюку А.І. (а.с. 163-184).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.12.2024 року було відкрито апеляційне провадження та справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 187-189). У зв`язку із надходженням апеляційної скарги безпосередньо на адресу апеляційного суду, матеріали цивільної справи № 522/1502/13 було витребувано з Приморського районного суду м. Одеси (а.с. 186), які надійшли до апеляційного суду 26.12.2024 року (а.с. 193).

09.01.2025 року на адресу суду надійшов відзив АТ «Ощадбанк» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , стверджуючи, що останній у 2022 році повідомлено по відкриття виконавчого провадження та 25.08.2022 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, яку надіслано до відповідних банківських постанов, 12.09.2022 року в ході здійснення виконавчих дій з рахунку ОСОБА_1 відкритому у АТ КБ «ПриватБанк» були списані грошові кошти у розмірі 2,69 грн, 23.12.2022 року списано 17929,21 грн, 29.03.2024 року з рахунку списані грошові кошти у розмірі 15,88 грн, а тому про наявне судове рішення та відкрите виконавче провадження ОСОБА_1 дізналася ще у 2022 році, коли було накладено арешт на її кошти.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 9, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційним судом встановлено наступні обставини справи.

Повертаючи заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив із того, що доводи представника заявника щодо неналежності рекомендованих повідомлень, що містяться в матеріалах справи та свідчать про сповіщення ОСОБА_1 не приймаються до уваги. Відповідно, за відсутності доказів поважності причин пропуску процесуального строку щодо всього періоду часу, заява про поновлення строку задоволенню не підлягає. Оскільки, недоліки заяви, вказані в ухвалі про залишення без руху, усунені заявником не були, подану заяву слід повернути відповідачу.

Апеляційний судпогоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 284 ЦПК України встановлений порядок і строк подання заяви про перегляд заочного рішення, згідно якої учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. При цьому, до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, а також до заяви, поданої особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (ч. 8 ст. 285 ЦПК України), якою в свою чергу передбачені підстави для залишення заяви без руху та повернення.Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

09.04.2013 року судом першої інстанції ухвалено заочне рішення (а.с. 39-41). Матеріалами справи в свою чергу встановлено наявність відповідних судових повісток направлених на адресу ОСОБА_1 , котра є відповідачем по справі, відносно дати судових засідання, а саме на 29.01.2013 року (а.с. 28) та на 06.03.2013 року (а.с. 33). Наведені судові повістки, які направлялися на встановлену судом першої інстанції адресу місця проживання, містять відмітку про отримання останньою даних повісток, а саме в графі отримано «особисто». При цьому, відповідна адреса, за якою судом направлялися судові повістки щодо виклику в судове засідання, також міститься й в укладеному між банком та ОСОБА_1 кредитному договорі від 04.04.2007 року (а.с. 6-8), договорі застави транспортного засобу (а.с. 9-11), копії паспорту відповідача в графі місце проживання (а.с. 13 зворот), в тому числі й зазначалося безпосередньо відповідачем в усіх подальших направлених на адресу суду документах по справі та поданій апеляційній скарзі. Будь-яких відомостей щодо зміни місця проживання (виїзд за межі України тощо), у зв`язку із чим апелянт була б позбавлена можливості отримувати судові повістки тощо на встановлену судом першої інстанції адресу, наявні матеріали справи не містять та безпосередньо апелянтом, звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення та апеляційною скаргою, зазначено не було. З огляду на наведене, відповідно можна дійти до висновку, що ОСОБА_1 була обізнана щодо наявності в провадженні Приморського районного суду м. Одеси цивільної справи за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України», в тому числі й щодо призначених дат судових засідань.

При цьому, доводи апелянта щодо не отримання повісток відхиляються апеляційним судом, як необґрунтовані та нічим не підтверджені, оскільки будь-яких доказів на підтвердження даного факту апелянтом в свою чергу надано не було, в тому числі й не зазначено щодо будь-якої іншої особи, яка б отримувала дані повістки та проставляла відмітку про отримання.

За положенням ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, згідно положень ст. 77 ЦПК України (в діючій на момент розгляду справи по суті редакції), сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідні положення також містяться й в ч. 1 ст. 131 ЦПК України.

Матеріали справи в свою чергу містять також відомості щодо направлення судом першої інстанції на встановлену адресу проживання, судові повістки за якою вже отримувалися відповідачем, судової повістки на 09.04.2013 року, яка в свою чергу повернулася на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 35-36). З урахуванням вищенаведеного, оскільки відповідач була обізнана щодо перебування в провадженні суду даної цивільної справи та особисто отримувала судові повістки про виклик в судове засідання, що підтверджується наявними матеріалами справи, за відсутності повідомлень щодо зміни місця проживання тощо та, зважаючи на вищенаведені положення, судом першої інстанції в свою чергу вчинено всі необхідні дії, спрямовані на повідомлення відповідача щодо наявності в провадженні суду даної цивільної справи, в тому числі й безпосередньо про рух даної справи.

При цьому, згідно посилань відповідача щодо пропуску строку, остання зазначала, що про наявність відкриття виконавчого провадження № 69723206, з виконання виконавчого листа по справі № 522/1502/13, виданого Приморським районним судом м. Одеси, їй стало відомо 25.08.2022 року з автоматизованої системи виконавчого провадження, проте лише 02.10.2024 року було направлено до приватного виконавця відповідний адвокатський запит, що вбачається з відповіді 09.10.2024 року, в якості додатків до якого приватним виконавцем також було долучено копію постанови про відкриття виконавчого провадження та виклик приватного виконавця (а.с. 83-85). З огляду на наведене в своїй сукупності, можна дійти висновку, що відповідач в тому числі також була обізнана щодо наявності відповідного рішення суду першої інстанції, на підставі якого було виданого виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, копія відкриття виконавчого провадження та виклик було направлено ОСОБА_1 , що підтверджується наявними матеріалами справи.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У питаннях оцінки поважності причин пропуску процесуального строку на оскарження як підстави для його поновлення Велика Палата Верховного Суду послідовно враховує критерії, сформовані у практиці ЄСПЛ, а саме: тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин; при цьому заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», пункт 109 ) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 року по справі № 756/11081/20).

З огляду на наведені обставини справи в своїй сукупності, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо правильності висновків суду першої інстанції щодо необґрунтованості наведених заявником підстав пропуску та як результат застосування в даному випадку положень ст. 185 ЦПК України.

Таким чином, оскільки наведені апелянтом доводи не спростували правильні по суті висновки суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст.375 ЦПК України залишає апеляцій скаргу без задоволення та оскаржувану ухвалу Приморського районного суду м. Одеси без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гніздовської Ганни Михайлівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік