Провадження №2/523/277/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2025 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку спрощеного позовного провадження, справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про поділ спільного майна подружжя,

Установив

Позивач звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 17.02.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що був складений актовий запис № 62 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

За час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, 08.07.2009.

10.11.2020 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/13925/20, шлюб зареєстрований 17 лютого 2007 р. у відділі РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 62, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

У період шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було набуто квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яку було оформлено на ОСОБА_2 .

Ринкова вартість вищевказаної спірної квартири станом на день подання позовної заяви складає 1575418.79 грн, що підтверджується довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-06769185 від 16.10.2023, виконаною на сайті Фонду державного майна України.

Позивач зареєстрована у спірній квартирі, та разом із їх спільним із відповідачем сином проживала у даній квартирі до 13.05.2022, після чого через війну в країні та загрозу їх життю та здоров`ю змушені були виїхати за кордон.

Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила проголосити рішення, котрим у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 03 листопада 2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву на позов. (а.с. 29).

Ухвалою суду від 12 червня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті позову. (а.с. 57).

Представник позивача адвокат Цимбал С. Ю. надавав неодноразово заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. (а.с. 60,61,65).

Відповідач в судове засідання не прибув, про розгляд справи судовм обізнаний, оскільки його представник адвокат Шалару О. І. надавав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та 23 грудня 2024 року знайомився зі справою , про що власноруч розписався. Причин неявки сторона відповідача не повідомила та з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталась.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача.

Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи суд доходить висновку про те, що позов не підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.02.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про що був складений актовий запис № 62 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . (а.с. 14).

За час шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, 08.07.2009. (а.с. 17).

10.11.2020 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси у справі №523/13925/20, шлюб зареєстрований 17 лютого 2007 р. у відділі РАЦС по місту Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 62, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. (а.с. 15,16).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнанні них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Сторона позивача не надала належних та допустимих доказів належності квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , сторонам по справі та в тому числі відповідачу ОСОБА_2 .

Суд не приймає як належний доказ належності нерухомого майна інформаційний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №351942893 від 26.10.2023 року, оскільки зазначений витяг носить лише інформаційний характер, який отримано на запит адвоката Цимбал С.Ю. Позивачка та її адвокат Цимбал С.Ю. не звертались до суду з відповідними заявами щодо витребування(забезпечення) будь-яких доказів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 за недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що всупереч вимог процесуального закону позивачем не представлено суду доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про те, що сторони у шлюбі набули нерухоме майно, необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 18, 76-81, 89, 131, 141, 211, 223, 258, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про поділ спільного майна подружжя залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі проголошення у судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частин рішення суд повідомляє, коли буде складно повне рішення.

Суддя