ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2659/25 Справа № 182/1126/24 Суддя у 1-й інстанції - Рунчева О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 182/1126/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Агєєва О.В., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Виконавчий комітет Нікопольської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Виконавчого комітету Нікопольської міської ради на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року, яке ухвалено суддею Рунчевої О.В. у місті Нікополі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 21 листопада 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого Центром ДАІ № 1203 від 21.06.2014 року, належить автомобіль Geely Emgrand 7, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

16.05.2021 року, приблизно о 22:50 год., у м. Нікополі на паркувальному майданчику для автомобілів за адресою: вул. Шевченко, біля будинку № 215, на належний йому автомобіль Geely Emgrand 7, р.н. НОМЕР_2 , впало дерево - тополь, у якого була пошкоджена та гнила коренева система.

Внаслідок даної пригоди автомобіль Geely Emgrand 7, р.н. НОМЕР_2 , отримав значні механічні пошкодження, а отже йому, як його власнику, завдано матеріальної шкоди.

Для фіксації даної пригоди на місце було викликано працівників поліції. Факт падіння дерева на автомобіль було зареєстровано до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за № 12527 від 17.05.2021 року. Пошкодження кореневої системи дерева (згнила та майже відсутня) було також сфотографовано.

Прибирання дерева з автомобіля здійснювалося комунальними службами Нікопольської міської ради.

За наслідком розгляду його звернення до Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області було отримано Повідомлення (вих. № 46/11547 від 01.06.2021 року), згідно якого йому було роз`яснено (мовою оригіналу): «Для вирішення питань відшкодування збитків, необхідно звернутися до Нікопольського міськрайонного суду з позовною заявою, оскільки вирішення спірних питань майнового, морального характеру покладено на суд відповідно до Цивільного законодавства України».

Відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП № 902, складеного 21.08.2021 року судовим експертом Печерицею Геннадієм Васильовичем:величина матеріального збитку, завданого власнику КТЗ автомобіля «Geely Emgrand 7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_1 , пошкодженого в наслідок пригоди 16.05.2021 року, становить 167215,36 грн.

Згідно товарного чека № 902 від 21.08.2021 року, ним було сплачено 5400,00 грн. за послуги судового експерта Печериці Г.В. з визначення розміру завданої йому матеріальної шкоди, що є реальними збитками, які він поніс та які повинні бути стягнуті з особи відповідальної за завдання шкоди.

Таким чином, загальний розмір завданої мені матеріальної шкоди становить:167215,36 грн. + 5400,00 грн. = 172615,36 грн.

В ході досудового з`ясування обставин за яких сталася пригода не отримано відомостей про те, що аварійне дерево - тополь, у якого була пошкоджена та згнивша коренева система, перебувало на балансі будь-якої юридичної особи, залученої виконавчим органом Нікопольської міської ради та яка б була відповідальною за догляд та збереження зелених насаджень на земельній ділянці біля паркувального майданчика для автомобілів за адресою: м.Нікополь, вул. Шевченко, біля будинку № 215. Не було встановлено, щоб хтось взагалі коли-небудь доглядав за даним деревом.

Вважає, що падіння аварійного дерева тополі, як елементу об`єкта благоустрою, на його автомобіль є наслідком бездіяльності та неналежного виконання Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради своїх повноважень до яких належать: облік зелених насаджень, здійснення їх інвентаризації, проведення періодичних оглядів, контроль за станом зелених насаджень, а також своєчасне виявлення та видалення аварійних дерев, які можуть становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів та транспортних засобів.

За таких обставин вважає, що обов`язок по відшкодуванню заподіяної йому шкоди слід покласти саме на Виконавчий комітет Нікопольської міської ради.

Також, завдана йому моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля Geely Emgrand 7 р.н. НОМЕР_2 .

Зазначає, що з дня даної пригоди, коли був пошкоджений його автомобіль (16.07.2023 року), до дня подання позовної заяви, минуло вже більше двох з половиною років. Через відсутність у нього грошових коштів на ремонт автомобіля, весь цей час автомобіль знаходиться у пошкодженому стані та відповідно ним не використовується. Весь цей час він позбавлений можливості реалізовувати свої права, як власника свого автомобіля (керувати та розпоряджатися автомобілем), змушений витримувати незручності у пересуванні, оскільки доводиться користуватися громадським транспортом, а у разі необхідності виїхати за межі міста доводиться наймати автотранспорт. Оскільки автомобіль є єдиним транспортом його сім`ї, ці самі незручності доводиться переживати усій сім`ї. Багато справ, що потребують пересування автотранспортом, доводиться відкладати, а від деяких з них взагалі змушені відмовитись. Йому постійно приходиться згадувати про цю пригоду, постійно думає, що якщо б він перебував у той момент в автомобілі, наслідки могли б бути ще більш трагічними, через що у нього постійно пригнічений стан. Викликає також обурення той факт, що під час з`ясування та встановлення балансоутримувача, були отримані недостовірні відомості з намаганням перекласти свою відповідальність на будь кого.

Розмір його душевних страждань, з урахуванням розумності та справедливості, він оцінює в 20 000,00 гривень. Цей розмір враховує в себе усі страждання, які йому довелося перенести, зокрема: порушення звичайного способу життя, моральних страждань, пов`язаних із пошкодженням його автомобіля та неможливістю довгий час ним користуватися. Крім цього, також враховано, що після скоєння даної пригоди, уповноважені особи відповідача жодного разу навіть не спробували врегулювати зі ним правовідносини в позасудовому порядку.

Враховуючи викладені обставини, позивач просив суд: стягнути на його користь з Виконавчого комітету Нікопольської міської ради в рахунок відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти в розмірі 172 615 грн. 36 коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. 00 коп.; в рахунок стягнення витрат на правову (правничу) допомогу 8 000 грн. 00 коп. та в рахунок відшкодування сплаченого судового збору грошові кошти розмірі 1 926 грн. 15 коп.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з Виконавчого комітету Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 172 615 грн. 36 коп.

Стягнуто з Виконавчого комітету Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з Виконавчого комітету Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок стягнення витрат на правову (правничу) допомогу 8 000 грн. 00 коп.

Стягнуто з Виконавчого комітету Нікопольської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 926 грн. 15 коп.

В апеляційній скарзі відповідач Виконавчий комітет Нікопольської міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та прцоесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано відсутності загального складу правопорушення, протиправних дій та вини відповідача, а також причинно-наслідкового зв?язку між пошкодженням автомобіля та діями відповідача. Дерево, яке упало, не було аварійним, було зеленим та упало внаслідок надзвичаних обставин, стихійного лиха, а саме погодних умов, які не залежали від відповідача. При цьому, дерево, яке впало, було розташоване на прилеглій території до багатоквартирного будинку, а тому Виконавчий комітет Нікопольської міської ради не є належною особою, яка відповідає за завдані збитки. На переконання відповідача, позивачем не доведено, як сам факт наявності моральних страждань, так і розмір моральної шкоди. При цьому, зазначає, що за професійною правничою допомогою позивач звернувся лише у 2024 році, тоді як сама подія відбулася у 2021 році, з чого вбачаються ознаки відсутності моральних та психологічних страждань, а подача данного позову викликана наближенням спливу строків позовної давності. Крім того, вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу є неспівмірними та не доведеними належними доказами.

Порушення судом норм процесуального права полягає у тому, що судом не дотримано імперативних норм процесуального законодавства щодо повного і всебічного з?ясування обставин справи.

Крім того, посилається на постанову Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у цивільній справі №761/15111/18.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Виконавчого комітету Нікопольської міської ради В?юнченка О.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, позивача ОСОБА_1 , який заперечував проти дооводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль Geely Emgrand 7 д/н НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого Центром ДАІ № 1203 (а.с.10).

16 травня 2021 року, приблизно о 22-50 год., у м.Нікополі, на паркувальному майданчику для автомобілів, за адресою: вул. Шевченко, біля будинку №215, на автомобіль Geely Emgrand 7 д/н НОМЕР_2 впало дерево тополь (а.с.11-17)

Згідно повідомлення Дніпропетровського регіонального центру з гідрометеорології Метеорологічна станція Нікополь від 26.03.2021 року №722/24, за даними спостережень метеостанції Нікополь з 22-35 год. 16.05.2021 року до 00-20 год. 17.05.2021 року спостерігався штормовий вітер північно-східного напрямку зі швидкістю 12-14 м/с (а.с.83).

Відповідно до Висновку експертного дослідження автотоварознавця № 902 з визначення матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу внаслідок ДТП від 21 серпня 2021 року, величина матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Geely Emgrand 7 д/н НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 , становить 167 215,36 грн. (а.с.20-33).

Вартість виконання автотоварознавчого дослідження відповідно до товарного чеку № 902 від 21 серпня 2021 року складає 5400 грн. (а.с. 34).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи доведено, що власником зелених насаджень за адресою: м.Нікополь, вул.Шевченко, біля будинку №215, є територіальна громада міста, зазначені землі є комунальною власністю, оскільки не були передані в управління іншому балансоутримувачу. При відсутності балансоутримувача зелених насаджень, матеріально відповідальною особою, внаслідок падіння дерева на автомобіль позивача, є виконавчий орган місцевої ради, що здійснює організацію благоустрою населеного пункту та контроль за станом благоустрою та озелененням.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.

Згідно зі статтею 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.

Відповідно до частини першої та другої статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом і благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Пунктом 2 частини першої статті 21 вказаного закону визначено, що елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.

Відповідно до частини 5 статті 24 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону.

Частиною четвертою статті 28 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб.

Відповідно до п.2 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року №1045 (далі Порядок), видалення зелених насаджень здійснюється, зокрема, у разі виявлення аварійних, сухостійних і фаутних дерев.

Згідно з частиною п`ятою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» у містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом та віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною сьомою вказаної норми правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105 (далі Правила) передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Перелік дій щодо догляду за зеленими насадженнями передбачений розділом 9 Правил. Так догляд за деревами і чагарниками здійснюється протягом року і включає: поливання, внесення добрив, вкриття, обприскування крон дерев, догляд за ґрунтом, боротьбу з бур`янами, обробку дупел і механічних пошкоджень, формування крон дерев і чагарників.

Пунктом 6.2 Правил встановлений обов`язок балансоутримувачів проводити інвентаризацію та паспортизацію об`єктів благоустрою, брати участь у роботі комісії з обстеження зелених насаджень з метою їх знесення, тощо.

Відповідно до п.9.1.11.2 Правил, санітарне обрізання крони виконують, щоб позбутися старих, хворих, сухих і пошкоджених гілок, а також гілок, спрямованих всередину крони або зближених одна з одною. Обрізанню підлягають також пагони, що відходять від центрального стовбура вгору під гострим кутом, щоб уникнути їхнього обламування.

Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень, а на територіях, балансоутримувач яких не визначений, місцеві органи самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, дерево, яке впало на автомобіль, який перебуває у власності позивача, було розташовано на землі комунальної власності, й доказів протилежного суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 утримується об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків (ОСББ), а відстань від багатоквартирного будинку до відповідного дерева становить близько 17 метрів, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки позивачем не було надано суду дкоазів щодо передачі зелених насаджень на баланс ОСББ.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що власником дерева є територіальна громада міста, у зв?язку з чим обов`язок по відшкодуванню заподіяної позивачу шкоди слід покласти саме на Виконавчий комітет Нікопольської міської ради до відання якого, в силу пп.7 п. «а» ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», належать організація благоустрою населених пунктів; здійснення контролю за станом благоустрою виробничих територій; організація озеленення та яким не було належним чином забезпечено організацію роботу з питань благоустрою, а саме щодо обліку зелених насаджень, здійснення їх інвентаризації, проведення періодичних оглядів.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року справа №200/22129/16-ц провадження №61-43478св18.

Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підств для покладення відповідальності за шкоду, завдану падінням дерева на автомобіль позивача, на Виконавчий комітет Нікопольської міської ради.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до Висновку експертного дослідження автотоварознавця № 902 з визначення матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу внаслідок ДТП від 21 серпня 2021 року, величина матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Geely Emgrand 7 д/н НОМЕР_2 , що належить позивачу ОСОБА_1 , становить 167 215,36 грн. (а.с.20-33). Саме така сума матеріальної шкоди заподіяна позивачу. Висновки експертного автотоварознавчого дослідження сторонами не оспорені, тому підстав для сумніву щодо них у суду не має.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведені обставини та беручи до уваги, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача порушено право володіння, користування та розпорядження ОСОБА_2 належним йому автомобілем, порушився звичний життєвий уклад, він через пошкодження автомобіля вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, неодноразово вимушений був звертатися до уповноважених органів з метою захисту своїх прав, внаслідок чого переносив душевні та моральні страждання. З урахуванням принципів розумності і справедливості, суд першої інстанції вірно визначив розмір моральної шкоди в 20 000,00 гривень.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Частинами першою та другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, а також у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (консультація, перегляд судової практики, написання позовної заяви), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 8 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи, й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростовують.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Виконавчого комітету Нікопольської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 28 січня 2025 року.

Головуючий:

Судді: