Провадження № 2-о/357/24/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А.Ю., при секретарі Козубенко Я.С.,

за участю:

представник заявника адвокат Ільницька І.В.;

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: 1) Білоцерківська міська рада Київської області; 2) приватний нотаріус Білоцерківського нотаріального округу Київської області Дерун Анатолій Андрійович, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2024 року заявник ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Ільницьку Інну Володимирівну, звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаною заявою, в якій з урахуванням заяви про уточнення просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_2 як чоловіка та жінки, однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , з якою ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах та проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1999 року по день її смерті. Вказує, що вони не реєстрували шлюб та не мали спільних дітей, обоє не перебували в шлюбах. Всі роки разом проживали в квартирі ОСОБА_3 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом купували предмети домашнього побуту, піклувались один про одного, у всьому допомагали один одному, працювали та відкладали кошти на спільні потреби, разом відпочивали, їздили до друзів та родичів. Тобто між ними склались усталені відносини, що притаманні подружжю. Заявник бажає прийняти спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак оформити її не має можливості, оскільки не може підтвердити родинні відносини з померлою. Вказані обставини заважають заявнику реалізувати своє право на отримання спадкового майна, тому він звернувся до суду за захистом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

16.12.2024 ухвалою судді прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено відкрите судове засідання 05.02.2025, витребувано від приватного нотаріуса Білоцерківського нотаріального округу Київської області Деруна Анатолія Андрійовича копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 .

27.12.2024 на адресу суду надійшли витребувані докази.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Ільницька І.В., заяву підтримала, просила задовольнити в уточненій редакції, оскільки 01.01.2004 набрав чинності Сімейний кодекс України, а до цього часу законом не було передбачено встановлення в судовому порядку юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Пояснила, що заявник з померлою не бажали реєструвати шлюб, оскільки до цього мали негативний досвід перебування в шлюбі. Заявник здійснив поховання ОСОБА_2 , продовжує проживати в квартирі цивільної дружини, сплачував та продовжує сплачувати комунальні послуги, а також доглядає за своєю похилого віку матір`ю.

21.01.2025 від представника Білоцерківської міської ради Борман О.І. поштою до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, просить розглянути справу за наявними матеріалами справи та надіслати повний текст рішення по даній справі на поштову або електронну адресу міської ради.

Вислухавши позицію представника заявника та покази свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.04.2024, актовий запис № 747.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, що підтверджується копією матеріалів спадкової справи Білоцерківського нотаріального округу Київської області № 72325745 від 18.04.2024.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 звернувся лише ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_2 проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/10116 від 07.05.2024.

Згідно з копією договору купівлі-продажу квартири від 10.05.1995, реєстровий № 1-3876, ОСОБА_2 на праві власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа КП БМР ЖЕК № 6 від 21.05.2024 № 8147, у відповідь на заяву ОСОБА_1 щодо видачі довідки про фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вказано про необхідність звернення власника помешкання.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 05.07.2013, що вбачається з копії паспорта заявника.

В матеріалах справи наявні документи на підтвердження того, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перебували в зареєстрованому шлюбі з іншими особами, зокрема виписка з рішення Білоцерківського міського суду Київської області від 17.02.1998 у справі № 2-1214, відповідно до якої шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , зареєстрований 21.10.1989, розірвано, та свідоцтво серії НОМЕР_2 від 02.09.1992 про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Заявником також надано ряд платіжних документів на його ім`я з замовленням різних товарів та послуг на адресу АДРЕСА_1 , зокрема: видаткова накладна № 321 від 27.04.2016 про купівлю пластикових конструкцій; договір побутового підряду на ремонт квартири № 16-06/16 від 16.06.2016; квитанції на оплату комунальних послуг та ін. за різні періоди.

В матеріалах справи містяться фотокопії заявника з ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Білоцерківського нотаріального округу Київської області Деруна Анатолія Андрійовича № 552/02-31 від 03.10.2024, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , та у проведенні будь-яких дій, пов`язаних з видачею свідоцтва про право на спадщину за законом.

Вказана постанова обґрунтована відсутністю доказів родинних стосунків з померлою, а також містить відомості про те, що заявник є єдиним спадкоємцем.

В судовому засіданні допитані свідки.

Свідок ОСОБА_6 зазначила, що є сусідкою пари ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вона (свідок) з чоловіком живуть в одному під`їзді на одному поверсі та в одному тамбурі будинку, тобто мають з ними спільний коридор, який зачиняється на ключ. Коли свідок зі своїм чоловіком у 1996 році заселилася в свою квартиру, то ОСОБА_7 вже жила у своїй квартирі. Десь у 1997 році з нею почав проживати ОСОБА_8 , який і запропонував зробити спільний тамбур, коли почав там жити. В 2016 році родини робили ремонти в своїх квартирах, спочатку в її (свідка) квартирі, а потім сусіди ( ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ), з приводу ремонту в квартирах багато спілкувались. Товаришували вони родинами. У свідка є спільні фото. Також ОСОБА_9 5-6 років тому зробив лавочки у дворі, сусіди хвалили його, оскільки він був майстром. 10 років тому ОСОБА_10 з ОСОБА_9 позичали їй (свідку) кошти на операцію. У ОСОБА_10 не було родичів та дітей, остання якось з посмішкою казала їй (свідку), що діти дорого коштують. ОСОБА_10 з ОСОБА_9 жили разом постійно, завжди були чоловіком та дружиною. ОСОБА_11 вважала їх подружжям, тому була дуже здивована, коли дізналась, що вони не розписані. Зараз ОСОБА_12 у розпачі внаслідок смерті ОСОБА_10 , оскільки вона раптово померла. ОСОБА_9 лікував і доглядав ОСОБА_10 , коли вона хворіла.

Свідок ОСОБА_13 зазначив, що є сусідом ОСОБА_14 і ОСОБА_2 , оскільки живе в сусідній квартиру в одному тамбурі. Вказує, що з 1996 року ОСОБА_15 жила одна, а через кілька років з`явився ОСОБА_12 . Вони ( ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ) звертались один до одного як чоловік і жінка, разом робили ремонт, часто разом ходили в театр. Дітей у них не було. Батьки ОСОБА_10 давно померли. Родини свідка та ОСОБА_9 з ОСОБА_10 постійно спілкувались до смерті ОСОБА_10 , майже через день свідок бачив ОСОБА_9 , оскільки разом ходили на перекур. Зараз він також бачиться з ОСОБА_9 . Володимир наразі хоче оформити субсидію на квартиру.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.02.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

При вирішенні вказаного юридичного факту, суд приймає до уваги фактичні свідчення про постійне проживання заявника довгі роки з померлою по день її смерті, письмові докази понесення спільних із померлою витрат, відсутністю майнового інтересу до справи у інших осіб, наявністю у заявника документів, що стосуються особи ОСОБА_2 та квартири, яка належала їй за життя та в якій вони спільно проживали із заявником, а також іншими доказами у даній справі в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене та зважаючи на те, що заявник та померла ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованих шлюбах, суд дійшов висновку про достатність наявних у справі доказів на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявника та ОСОБА_2 по день її смерті, при цьому судом не встановлено наявність інших спадкоємців у померлої, тобто осіб з числа спадкоємців, зокрема родичів, які б проживали разом з померлою на час відкриття спадщини (вступили у спадщину), або звернулись протягом шести місяців, чи після цього строку з дня відкриття спадщини до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини. Також суд враховує покази свідків, які багато років проживають по сусідству та мають спільний тамбур (коридор) між квартирами.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки від цього залежить реалізація його права на спадщину.

За змістом заяви та матеріалів справи наявні відомості про спільне проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 до 01.01.2004, однак положення Кодексу законів про шлюб та сім`ю України, який діяв до 01.01.2004, не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01.01.2004, тому встановлення в судовому порядку юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01.01.2004 законом не передбачено, про що вірно вказано представником заявника у судовому засіданні.

З огляду на зазначене, заява окремого провадження, з урахуванням уточнення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 263-265, 315, 316, 319, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`ю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 як чоловіка та жінки, однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду.

Оскільки в судовому засіданні оголошено (підписано) лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 07.02.2025.

Суддя А. Ю. Цуранов