Справа №: 398/462/25
провадження №: 2/398/1239/25
УХВАЛА

Іменем України

"03" лютого 2025 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Голосеніна Т.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Старовойтов О.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.177 ЦПК України позовна заява серед іншого повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач просить визнати заповіт, який складено ОСОБА_4 недійсним.

Викладаючи обставини, відповідно до яких позивач просить визнати заповіт недійсним, останній лише зазначає, що 09.11.2023 року йому стало відомо, що відповідач психологічно тиснула та умовляла ОСОБА_4 укласти заповіт на ім`я відповідача та цитує норми закону та статті Цивільного кодексу України, не обґрунтовуючи свої вимоги та не зазначає на докази, які б підтверджували зазначений факт.

Глава 16 розділу IV ЦКУ встановлює поняття правочинів, підстави визнання їх недійсними та правові наслідки їх вчинення і це є загальні норми права. Проте стаття 1257 ЦКУ містить норми щодо недійсності заповіту, які є спеціальними нормами і унеможливлюють застосування загальних норм для визнання недійсності правочинів (статті 215, 225 ЦКУ).

Недійсні заповіти діляться на нікчемні та оспорювані.

Згідно з частиною першою статті 1257 ЦКУ нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (статті 1247, 1248 ЦКУ).

Для встановлення нікчемності заповіту не має необхідності звертатися до суду, оскільки обов`язок щодо перевірки нікчемності заповіту покладено на нотаріуса. Якщо нотаріус при відкритті спадщини встановить, що заповіт є нікчемним, він відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину. Якщо ж дії нотаріуса не відповідають нормам законодавства, тоді є можливість оскаржити їх у судовому порядку.

Проте, у судовому порядку може бути визнано заповіт недійсним.

Підставами визнання недійсним заповіту є:

?складання заповіту особою, яка не мала на це права, тобто недієздатною особою;

?складання заповіту з порушенням вимог щодо його оформлення та посвідчення;

?при складанні заповіту волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Суд може визнати заповіт частково недійсним і в тому випадку, якщо в нього не включені особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

До них відносяться: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (стаття 1241 ЦКУ).

Таким чином, при зверненні до суду з зазначеним позовом, позивачу необхідно зазначити причини, на підставі яких він вважає за необхідне визнати заповіт недійсним.

Окрім цього, позивачем взагалі не зазначено у позовній заяві, чи відноситься він до осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 21 лютого 2024 р.№ 761/4564/19 (провадження № 61-7082св23) зазначено, що належним відповідачем у справах, про визнання заповіту недійсним є особа, на користь якої складено заповіт, а не нотаріус чи нотаріальна контора.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивач у позовній заяві просить відстрочити сплату судового збору, у зв`язку з тим, що розмір судового збору 1211,20 грн. перевищує 5% розміру його річного доходу, проте не надає на підтвердження вказаного факту жодного доказу.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 968,96 грн. (понижений коефіцієнт) на р/р UA0011561, , отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), отримувач платежу ГУК у Кіров.обл./тг м.Олексан/22030101, код класифікації бюджету 22030101 або надати докази звільнення від сплати судового збору, які визначені ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Зазначена норма закріплена у ч.7 ст.43 ЦПК України - у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Проте, при зверненні до суду позивачем взагалі не надано жодного доказу надсилання листом з описом вкладення копій поданих до суду документів на адресу відповідача та третьої особи.

Також суд звертає увагу, що позивачем не надано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, відповідно до п.10 ч.3 ст.177 ЦПК України.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху для виконання позивачем та її представником вищенаведених вимог у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В

Позовну заяву позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним- залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.В.Голосеніна