Справа № 486/646/23
Провадження № 2/486/45/2025
21 січня 2025 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі: головуючого судді Савіна О.І.,
при секретарі Соболевської І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Південноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу,
без участі сторін,
25.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування позову зазначає, що 19.05.2022 року у місті Южноукраїнськ Миколаївської області між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений у простій письмовій формі договір позики грошей, згідно якого відповідач взяв у нього в борг гроші в розмірі 2730 гривень на строк до 19.07.2022 року, про що видав йому власноручно написану розписку від 19.05.2022 року. Така ж сума грошей мала бути й повернута відповідачем вказаний у розписці строк. Однак борг йому за вищевказаною розпискою відповідачем в добровільному порядку ні повністю, ні частинами так і не повернутий, незважаючи на його неодноразові нагадування відповідачу про повернення грошей в усній формі. При цьому ОСОБА_2 завжди визнавав наявність боргових зобов`язань перед ним. Відповідач уникає зустрічей із ним, борг повертати не збирається, внаслідок чого він звертається до суду.
Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач направив до суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач ОСОБА_2 причину неявки суду не повідомив, про день, місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України.
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом встановлено, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у заяві.
На думку суду у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, а тому суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, за наявними письмовими доказами.
Дослідивши письмові докази у їх сукупності та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК України)
Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.
При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що згідно розписки від 19.05.2022 року ОСОБА_2 отримав у борг у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2730 грн на термін від 19.05.2022 року по 19.07.2022 року.
У статті 1046 ЦК України визначено, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Згідно ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).
Згідно ст. 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Належними доказами підтверджено і судом на їх підставі встановлено такі обставини:
19.05.2022 року сторони уклали договір, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 2730 грн строком на два місяці з строком повернення 19.07.2022 року.
Даний договір є договором позики, укладений у відповідній письмовій формі; складена позичальником розписка є одночасно і підтвердженням укладення договору позики та письмовою формою договору, і підтвердженням умов договору щодо розміру позики і строку повернення, і також підтвердженням отримання позичальником грошових коштів за договором позики у вказаному розмірі. Договір позики є реальним, і з даного договору для позичальника виникли грошові зобов`язання по поверненню позичених коштів у строки, встановлені договором, і відповідно для нього виникли передумови для негативних наслідків, передбачених законом на випадок невиконання грошових зобов`язань чи неналежного їх виконання.
Після укладення договору позичальник своїх зобов`язань за договором позики не виконав і у визначений строк суми боргу не повернув, тому позикодавець мав підстави для звернення до суду з відповідним позовом.
Розписка є належним письмовим доказом на підтвердження наявності у позичальника невиконаного перед позикодавцем грошового зобов`язання. Тому суд виходить з того, що вказана у даній розписці сума боргу 2730 грн є боргом позичальника, який виник у нього саме з договору позики. Доказів повернення суми боргу позикодавцю позичальником суду не надано, тому встановленим є факт невиконання вказаного у розписці грошового зобов`язання, що виникло з договору позики, його розмір, і факт його прострочення, що є підставою для стягнення суми боргу.
Таким чином, у суду наявні всі підстави для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211,20 грн, оскільки позивач на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений.
Керуючись ст. ст. 205, 207, 208, 218, 526, 625, 1046, 1047,1049 ЦК України, ст. ст. 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 суму боргу, що становить 2730 (дві тисячі сімсот тридцять) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави судовий збір розміром 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О. І. Савін