___________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/634/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27.01.2025 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:

- секретаря судового засідання Ващенко М.О.,

- представника позивача Трусової Ю.В.,

- відповідача ОСОБА_1 ,

- представника відповідача Бітової Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Київського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою звернувся Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі також позивач, департамент) до ОСОБА_1 (далі також відповідач) про стягнення надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 75 000 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначила, що на час оформлення відповідних виплат відповідачу як ВПО, остання не надала інформацію про те, що вона вже тривалий час мешкає в м. Одесі і на початок повномасштабного вторгнення РФ до України не проживала разом з дитиною в м. Нова Каховка Херсонської області. У зв`язку з цим відповідачу була безпідставно виплачена вказана допомога, яка до цього часу не повернута.

Ухвалою суду від 20.11.2024 справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

У відзиві представник відповідача заперечувала проти задоволення позову. Покликалася на те, що відповідачка станом на 06.04.2022 мала справо на отримання допомоги як ВПО відповідно до п. 2 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 за № 332.

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що відповідач дійсно перемістилася з Херсонської області, але це було задовго до початку повномасштабної війни. Відтак вона не відповідала усім умовам, дотримання яких є підставою для отримання допомоги як ВПО, зокрема факту переміщення із території, де тривають бойові дії.

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача зазначила, що у заяві про надання допомоги як ВПО позивачка вказала інформацію, яка відповідає дійсності. Виплата уповноваженою особою проведена добровільно, отже є підстави для застосування приписів ст. 1215 ЦК України та відмови у позові.

У судовому засіданні, 27.01.2025, представник позивача просила задовольнити позов у повному обсязі, натомість відповідач та її представник просили відмовити.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав.

Судом установлено, що відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 906358 від 14.11.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10.11.2004 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Як пояснила позивач у останньому судовому засіданні, весною 2020 року вона переїхала з м. Нова Каховка Херсонської області на постійне місце проживання до м. Одеси.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї в м. Одеса народився син ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.09.2021, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 3813.

Далі відповідач пояснила, що вона разом з дитиною продовжували постійно мешкати в м. Одесі. Мали укладені декларації з лікарями в м. Одесі, де, за необхідності, отримували медичну допомогу. Інколи виїжджали до м. Нова Каховка Херсонської області на нетривалий час.

У період з 01.09.2021 по 31.08.2024 відповідач отримувала за місце проживання в м. Одесі в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради допомогу при народженні дитини відповідно до «Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 за № 1751. Період та сума виплати підтверджені рішенням управління про призначення допомоги сім`ям з дітьми б/н від 09.09.2021.

Згідно з відповіддю Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської РВА Одеської області № 02/261-1/23 від 11.12.2023 ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 у період з 05.04.2022 по 31.05.2023 перебували на обліку в Татарбунарському відділі соціального захисту населення вказаного управління як внутрішньо-переміщені особи та отримували відповідну допомогу як ВПО.

Згідно з відповіддю Управління соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради № 190807/424 від 07.11.2023 ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 у період з 31.05.2023 по 07.09.2023 перебували на обліку в указаному управлінні як внутрішньо-переміщені особи та отримували відповідну допомогу як ВПО.

01.08.2023 виплата допомоги на проживання відповідачу припинена у зв`язку з виявленням фактів отримання допомоги при народженні дитини в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі та отримання допомоги на проживання як внутрішньо переміщеним особам в Управлінні соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради.

Указане рішення суб`єкта владних повноважень ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства не оскаржувала.

Натомість 01.08.2024 за допомогою порталу «Дія» ОСОБА_1 взагалі знялася з обліку як внутрішньо переміщена особа.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 за № 1706-VII (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі також Закон), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 ст. 4 Закону).

Відповідно до абз. 1 п. 2 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03. 2022 за № 332 (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03. 2022 за № 204.

З кумулятивного аналізу вказаних правових приписів логічно випливає, що внутрішньо переміщеною особою, є особа, яка перемістилася з тимчасово окупованої території України, або території України, де ведуться бойові дії, та (на цих територіях) може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Згідно з «Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12. 2022 за № 309, м. Одеса до таких територій не відносилася. Натомість м. Нова Каховка Херсонської області уважається тимчасово окупованою територією з 24.02.2022.

24.02.2022, у зв`язку з повномасштабною військовою агресією РФ проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні розпочав діяти воєнний стан.

Судом установлено, та відповідачем в судовому засіданні та документах по суті справи (відзиві, запереченні на відповідь на відзив) підтверджено, що ОСОБА_1 на момент оголошення в Україні воєнного стану, тобто станом на 24.02.2022, перебувала разом із сином ОСОБА_2 на території м. Одеси, звідки вони перемістилися до м. Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області. До цього часу ОСОБА_1 не була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа і відповідно жодних соціальних виплат як ВПО не отримувала.

Указані обставини також підтверджені роздруківкою руху коштів по картковому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якого 10.01.2022 та 24.02.2022 мали місце зняття готівки в банкоматах, розташованих на території м. Одеси. Як повідомила у судовому засіданні позивач, на Новий Рік вона їздила до м. Нова Каховка, звідки повернулася до м. Одеси до 10.01.2022 де і перебувала до почату повномасштабної війни.

Натомість у заяві про надання допомоги на проживання, як внутрішньо переміщеній особі, від 06.04.2022, поданої до Татарбунарського відділу соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської РВА Одеської області, у графі «Адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, звідки перемістилася особа» ОСОБА_1 зазначила: « АДРЕСА_1 », чим увела працівників відділу та управління в оману та в подальшому безпідставно отримувала бюджетні кошти у виді соціальної допомоги особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території України, або території України, де ведуться бойові дії.

Аналогічні відомості ОСОБА_1 зазначила при отриманні довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.04.2022 № 5133- відносно себе та від 01.04.2022 № 5133- відносно сина ОСОБА_2 .

Відповідно до приписів п. 4 ч. 2 ст. 9 Закону внутрішньо переміщена особа зобов`язана у разі виявлення подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом.

Аналогічні приписи містяться в п. 5 «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03. 2022 за № 332 (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого внутрішньо переміщені особи несуть відповідальність за достовірність інформації, наданої для отримання допомоги.

Згідно з довідкою Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 01.08.2024 за № 3571, у період з 01.05.2022 до 31.07.2023 ОСОБА_1 отримала у виді допомоги 75 000 грн, які підлягають поверненню до бюджету.

При цьому суд відхиляє посилання представника відповідача на постанову КАС ВС від 14.06.2023 у справі № 160/12308/22 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 у справі № 420/6422/23 як не релевантні до спірних правовідносин, що є предметом розгляду у цій справі. У вказаних постановах позивачем є особа, яка має статус ВПО ще з 2016 року, та перемістилася із зони проведення бойових дій у Донецькій області. Відтак правовідносини у цих справах не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається.

Посилання представника позивача на копію квитанції від 31.12.2021 про придбання ОСОБА_1 подарунку малюка у м. Нова Каховка Херсонської області не спростовує висновків суду щодо встановлення факту відсутності відповідача та її постійного місця проживання за місцем реєстрації на час початку повномасштабного вторгнення.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст. 68 Основного Закону).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала

Не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України).

З аналізу приписів вказаної норми логічно випливає, що умовами неповернення отриманих коштів у виді допомоги як ВПО ОСОБА_1 є факт відсутності рахункової помилки управління при нарахуванні допомоги ОСОБА_1 , а також її добросовісна поведінка.

Судом установлено відсутність будь-яких рахункових помилок при нарахуванні та виплаті допомоги ОСОБА_1 .

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.05.2018 (справа № 910/1873/17) принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Під час розгляду справи установлено, що ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що вона на час повномасштабного вторгнення РФ до України (24.02.2022) не переміщалася із зони проведення бойових дій, або окупованої території, а проживала в м. Одесі, не вжила заходів щодо повідомлення департаменту про припинення виплати їй допомоги, що призвело до її безпідставного отримання у значному розмірі. Тобто її поведінка кваліфікується судом як недобросовісна.

Оскільки поведінка відповідача характеризується як недобросовісна під час виконання своїх юридичних обов`язків, суд доходить висновку про необхідність стягнення надмірно перерахованих бюджетних коштів з відповідача.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає до задоволення у повному обсязі, з ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 49, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса як ВПО: АДРЕСА_2 ) на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (код ЄДРПОУ № 36290160, адреса: м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д) надмірно виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послугу розмірі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса як ВПО: АДРЕСА_2 ) на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (код ЄДРПОУ № 36290160, адреса: м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К. А. Цирфа