Провадження № 2/727/309/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

06 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді: Танасійчук Н.М.,

секретаря с/з: Кремзелюк О.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про забезпечення права на контакт з дитиною та забезпечення права дитини на контакт з одним із батьків,

ВСТАНОВИВ:

04.02.2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про забезпечення права на контакт з дитиною та забезпечення права дитини на контакт із одним із батьків.

Заява обґрунтована тим, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці знаходиться цивільна справа 727/13656/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Чернівецької міської ради про забезпечення права на контакт з дитиною та забезпечення права дитини на контакт з одним із батьків. Зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27 лютого 2018 року до 12 жовтня 2022 року перебували у шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4 . Подавши позов про розірвання шлюбу восени 2022 року, ОСОБА_2 забрала сина ОСОБА_5 та переїхала без будь -якого погодження місця проживання дитини. ОСОБА_2 ховала дитину від батька, заборонивши найменше спілкування. В результаті того, що мати заборонила дитині бачитися з батьком, батько вимушений був звернутися до органу опіки для вирішення питання його участі у вихованні сина. З травня 2023 року ОСОБА_5 проживав з батьком.

Однак мати дитини у змові з групою осіб, викрала малолітнього ОСОБА_4 з дитячого закладу та вивезла його у невідомому напрямку, в подальшому вивезла дитину за кордон, де переховує дитину та перешкоджає у спілкуванні батька з сином.

Станом на сьогодні місце перебування сина ОСОБА_5 заявнику не відоме та він не має змоги спілкуватися з сином.

Вказує, що згідно листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 28.01.2025 року у період з 15.05.2024 по 28.01.2025 громадянин України: ОСОБА_6 13.06.2024 10:40:39 здійснив виїзд через пункт пропуску Порубне та з того часу йому не відоме місце перебування його малолітнього сина, а малолітній ОСОБА_5 не має можливості поспілкуватися з батьком, все вище зазначене виражається в тому, що відповідач чинить позивачеві перешкоди у спілкуванні з сином, забороняє побачення та спілкування засобами телефонного зв`язку, забороняє відвідувати дитину.Крім того колишня дружина приховує від нього інформацію про дитину, про стан здоров`я, про безпеку, умови проживання, харчування та іншу важливу інформацію. Вважає, що через такі дії відповідачки дитина відчужується від нього та може його забути, втратити із ним емоційний контакт, що негативно вплине на можливість виконання рішення суду або взагалі унеможливить його виконання.

Просив вжити заходів забезпечення позову до ухвалення судом рішення у справі шляхом :

-зобов`язання ОСОБА_2 повідомити ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 фактичне місце перебування (повну адресу місця перебування) дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 повідомити батькові ОСОБА_1 повідомленням на номер НОМЕР_1 , номер телефону для спілкування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком та зобов`язати ОСОБА_2 передавати телефон дитині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для здійснення спілкування з батьком у встановлений судом час; з

-зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити щоденне спілкування батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тривалістю 1 годину щодня з 18.00 до 19.00 шляхом встановлення відеозв`язку засобами Telegram або Viber з номеру батька ОСОБА_1 на номер дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в групі месенджера Telegram або Viber;

-в порядку контролю за виконанням судового рішення та, з метою забезпечення примусового виконання судового рішення, зобов`язати державного виконавця здійснювати перевірку виконання боржником судового рішення шляхом приєднання з будь-якого місця до відеозв`язку (або телефонного зв`язку) під час спілкування батька з дитиною у встановлені години спілкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали, надані на її обґрунтування, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Суть висновків Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» («Сristian Сatalin Ungureanu v. Romania», заява № 6221/14, п.п. 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) зводиться до того, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Європейської конвенції з прав людини 1950 року - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється. Відповідно до обставин справи «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» мова не йшла про ситуацію, коли є об`єктивні підстави вважати, що зазначений доступ до дитини явно суперечить її інтересам.

Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, п. 100, від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, п. 76).

У постанові Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 520/13963/17 (провадження № 61-10042св22) зазначено, що «під час воєнного стану ОСОБА_1 разом із неповнолітньою дитиною ОСОБА_6 виїхав за межі України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову та зобов`язання позивача забезпечувати щодня у будні дні з 19.00 год. мінімум 30 хв. контакт матері з малолітньою донькою шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Теlegram» та/або програм «Zооm», «Skyре». Отже, суд апеляційної інстанції здійснив оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати відповідач, належним чином обґрунтував необхідність вжиття таких заходів».

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи випливає, що між сторонами виник спір щодо участі батька у вихованні дитини , внаслідок чого позивач просить суд зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити йому спілкування із сином засобами зв"язку.

Позивач вказує, що протягом значного часу з дитиною не спілкується, місцезнаходження дитини йому не відоме, відповідач не надає йому інформації про стан здоров`я дитини та ін. Доказів на спростування даних обставин матеріали справи не містять.

Заявлений позивачем вид заходу забезпечення позову у вигляді зобов`язання відповідача вчинити дії, спрямовані на спілкування із дитиною у телефонному режимі та отримання інформації про стан здоров`я, умови проживання та харчування дитини передбачений нормами чинного законодавства, а саме п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, та є співмірним із позовними вимогами.

Відтак суд вважає слушними доводи заявника про необхідність поновлення та підтримання контакту батька з сином, у тому числі під час розгляду спору по суті. Спілкування батька з сином має сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків заявника з малолітнім сином, що відповідатиме законним інтересам дитини.

Оскільки матеріали справи не містять доказів про те, що малолітній ОСОБА_4 має власний мобільний телефон, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 , шляхом: зобов`язання ОСОБА_2 забезпечити спілкування малолітнього ОСОБА_4 , з батьком ОСОБА_1 , за допомогою засобів зв"язку , зокрема мобільних застосунків «Viber», «Теlegram» тричі на тиждень, у дні погоджені сторонами (батьками дитини) з 18.00 год по 18.30 год, шляхом надання матір"ю дитини доступу до мобільного телефону.

Вказаний захід забезпечення позову узгоджується із правами батька дитини, що визначені ст.ст. 141, 151, 153 Сімейного кодексу України, а також враховує право дитини на безперешкодне спілкування із батьком.

Також, даний захід забезпечення позову носить тимчасовий характер та діє до набрання рішенням суду законної сили, тому не призведе до порушення прав та законних інтересів учасників справи.

Вимога заявника про зобов`язання ОСОБА_2 повідомити батькові ОСОБА_1 фактичне місце перебування (повну адресу) дитини ОСОБА_4 задоволенню не підлягає з огляду на те, що ОСОБА_1 всупереч рішенню виконавчого комітету Чернівецької міської ради №25/2 від 24.01.2023 р. про визначення участі у вихованні дитини і встановлення порядку побачень громадянину ОСОБА_1 , яким було визначено місце проживання дитини з матір"ю самовільно, протиправно змінив місце проживання дитини, без згоди матері , що встановлено рішеннями Шевченківського районного суду № 727/6301/23 від 24.05.2024 року та № 727/5956/23 від 28 березня 2024 року.

Щодо вимоги заявника про забезпечення порядку контролю за виконанням судового рішення та зобов`язання державного виконавця здійснювати перевірку виконання судового рішення шляхом приєднання з будь-якого місця до відеозв`язку (або телефонного зв`язку) під час спілкування батька з дитиною у встановлені години спілкування слід зазначити наступне:

Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч.1 ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Судовий контроль за виконанням судових рішень передбачено положеннями розділу VII ЦПК України.

Згідно ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають , що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби порушено їхні права чи свободи.

Аналізуючи наведені норми закону суд приходить до висновку, що вимога заявника про забезпечення порядку контролю за виконанням судового рішення , наразі , є передчасною, відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити спілкування малолітнього ОСОБА_4 , з батьком ОСОБА_1 , за допомогою засобів зв"язку, зокрема мобільних застосунків «Viber», «Теlegram» тричі на тиждень у дні погоджені між батьками дитини з 18.00 год по 18.30 год, шляхом надання матір"ю дитини доступу до мобільного телефону

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити ОСОБА_2 для виконання, а іншим учасникам справи для відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду в 15-денний строк з дня її постановлення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Боржник: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Суддя Танасійчук Н.М.