Справа № 645/7185/24
Провадження № 2/645/629/25

06 лютого 2025 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.
за участю секретаря судових засідань Ятлової Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
Позивачка в інтересах якої діє адвокат Кіншов Д.С. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.03.2012 у справі № 2033/1206/2012 з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 20.02.2012 року до досягнення дитини повноліття; стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, до повноліття дитини; судові витрати стягнути з Відповідача.
Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася дитина - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13 жовтня 2009 року серія НОМЕР_3 . 20.03.2012 Фрунзенським районним судом м. Харкова у справі № 2033/1206/2012 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 20.02.2012 року до досягнення кожної дитини повноліття. Вищевказаним рішенням суду було встановлено, що Позивач вступила з Відповідачем у шлюб 04.07.2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, який проживає з Позивачем. Позивач не має матеріальної змоги утримувати дитину самостійно, так-як ніде не працює, знаходиться на утриманні у своїх батьків пенсіонерів. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач являється фізичною особою підприємцем, його дохід становить близько 100 000, 00 гривень на місяць. У подальшому Позивач отримавши виконавчий лист у справі № 2033/1206/2012 від20.03.2012 подала його на виконання до виконавчої служби. У межах виконавчого провадження № 32462638 станом на 09.07.2024 ОСОБА_2 мав заборгованість по аліментам в розмірі 165 940, 84 грн. Як повідомлено виконавцем в усному порядку, наразі виявлено банківські рахунки боржника та звернуто стягнення на виявленні кошти. Станом на 2024 рік не є можливим здійснювати утримання та виховання неповнолітньої дитини із урахуванням аліментів в розмірі 1000, 00 грн.Станом на сьогодні, матеріальне положення батька дозволяє забезпечувати виплату аліментів на дитину від отриманого ним доходу, що підтверджується інформацією з виконавчого провадження № 32462638.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2024 відкрито спрощене провадження та призначено судове засідання.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явилися.
Від представника позивача адвоката Кіншова Д.С. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце слухання справи в установленому законом порядку. Відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 04 липня 2009 року перебували у шлюбі.
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 13 жовтня 2009 року серія НОМЕР_3 .
Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.01.2023 по справі № 645/1142/22 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 237 розірвано.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.03.2012 стягнуто з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уроженця м. Харкова, фізичної-особи підприємця) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 20.02.2012 року до досягнення дитини повноліття.

ОСОБА_1 отримавши виконавчий лист у справі № 2033/1206/2012 від 20.03.2012 подала його на виконання до виконавчої служби.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2012 відкрито виконавче провадження № 32462638 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно.

Згідно довідокМіжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області від 28.12.2016, 18.10.2018, 22.10.2018, 04.12.2018, 02.01.2019, 10.05.2019, 18.06.2019, 09.07.2024 ОСОБА_1 не отримувала аліменти від гр. ОСОБА_2 з 20.03.2012 р., заборгованість по аліментах станом на 09.07.2024 року складає 165940,84 грн.

Згідно з відповіді на запит державного виконавця Міжрайонного відділу ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області № 210533067 від 18.06.2024 актуальним місцем роботи ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , є військова частина НОМЕР_4 за 1 квартал 2024 року отримано доходу в розмірі 266 788, 93 грн.

Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст.51Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України.

Згідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки)

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивачка. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.07.2019 у справі ЄУН № 415/4386/16-ц.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на зміні законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів на утримання дитини, недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини.

Розмір аліментів не має бути нижчим, ніж встановлено законом і цей гарантований мінімальний розмір станом на 2024-2025 рік прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років становить: - 3196 гривень.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд приходить до висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 142, 178, 206, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст. ст.181-183, 192 СК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позов заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20.03.2012 з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) батька дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення аліментів у новому розмірі з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. ( одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт № НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

представник позивача адвокат Кіншов Дмитро Сергійович, діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3589 від 21.07.2020, адреса 61166, м. Харків, абонентська скринька НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_8 виданий Фрунзенським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 12.01.2005, адреса реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

Повний текст судового рішення складений 06.02.2025.

Суддя -