КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3288/2025
У Х В А Л А

29 січня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку апеляційного провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року у складі судді Остапчук Т.В.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання судових витрат.

Непогодившись з указаним рішенням 14 жовтня 2024 року ТОВ «ДІЄСА» подало апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2024 року апеляційна скарга ТОВ «ДІЄСА» була залишена без руху, оскільки подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання скаржником ухвали.

Так, скаржнику було запропоновано на усунення недоліків подати на адресу Київського апеляційного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду у даній справі із зазначенням поважних та об`єктивних причин пропуску такого строку з зазначенням дати коли стало відомо про оскаржуване рішення, у зв`язку з його пропуском та надати докази надсилання копії апеляційної скарги з додатками іншим учасникам справи, а саме ОСОБА_1 , яка є позивачкою у справі.

ТОВ «ДІЄСА» на поштову адресу направлялась копія ухвали суду від 20 грудня 2024 року, яка отримана 30 грудня 2024 року (а.с. 181).

Крім того вказана ухвала направлялася також скаржнику на зазначену в апеляційній скарзі адресу електронної пошти та до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», яка доставлена 24 грудня 2024 року (а.с. 179-180).

03 січня 2025 року на адресу суду апеляційної інстанції від представника скаржника на усунення недоліків апеляційної скарги надійшло клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження рішення суду, яке містить докази направлення апеляційної скарги позивачці.

В обґрунтування поважності пропущення строку зазначено, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року було доставлено до електронного кабінету «Електронний суд» 05 червня 2024 року о 18 год. 20 хв. Разом з тим вказано, що ТОВ «ДІЄСА» фактично стало відомо про оскаржуване рішення лише 11 жовтня 2024 року з виконавчого провадження НОМЕР_1, що знаходилось у провадженні приватного виконавчого округу м. Києва Варави Р.С. Окрім цього, унаслідок військової агресії товариство зазнало матеріальної шкоди, яка перевищує 26 мільйонів доларів США та було змушене вивільнити 1 500 працівників, у тому числі більшість працівників юридичного департаменту. У юридичному департаменті товариства залишився один працівник, який із початку 2024 року змушений був обробити понад 350 трудових спорів. У зв`язку з чим просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши подану апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника відповідача, необхідно відмовити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, з огляду на наступне.

Встановлено, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року опубліковано в ЄДРСР 06 червня 2024 року.

Скаржник зазначає, що оскаржуване рішення ним було отримано 05 червня 2024 року до електронного кабінету «Електронний суд», проте апеляційну скаргу подано лише 14 жовтня 2024 року, тобто з пропуском тридцятиденного строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Встановлення законом таких процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Проаналізувавши норми права, колегія суддів дійшла висновку про те, що статтею 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та статтею 354 ЦПК України чітко визначено процесуальні строки, у межах яких учасники справи та усі зацікавлені особи можуть реалізувати своє право на апеляційний перегляд судових рішень.

Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поряд із цим процесуальним законом, зокрема в ч. 3 ст. 354 ЦПК України передбачена можливість поновлення строку на апеляційне оскарження в разі його пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні відповідного процесуального документу, зокрема апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Колегія суддів також відзначає, що питання поновлення процесуального строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, є процедурним і вирішується шляхом постановлення судом апеляційної інстанції відповідної ухвали, яка повинна бути належним чином мотивована й містити, зокрема, мотиви, з яких суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення цього строку або для відмови у такому поновленні, норми закону, якими керувався суд, постановляючи ухвалу.

Поновлюючи строк на апеляційне оскарження суди повинні навести належні мотиви, які б вказували на наявність достатніх підстав для такого висновку та засвідчували, що поновлення строку не порушує принципів верховенства права та одних з його основних елементів: правової визначеності; остаточності рішень суду.

Відповідно до частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 ЦПК України і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналізуючи наведені скаржником обставини поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає, що обставини, вказані у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не свідчать про поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження. Доказів наявності непереборних обставин, які б перешкоджали апеляційному оскарженню судового рішення матеріали справи не містять.

При цьому, суд виходить із того, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку скаржника для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (п. п. 33, 34 рішення ЄСПЛ від 20 червня 2011 року у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такі ж висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі №201/11460/19 та від 26 квітня 2021 року у справі № 753/7619/19.

Підстави пропуску строку оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги. Виключно наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.

Зазначені скаржником причини пропуску строку на апеляційне оскарження в клопотанні про усунення недоліків не можуть бути визнані обґрунтованими, а відповідно і підставою для поновлення строку, оскільки запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. При цьому, скаржником не доведено причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними ним обставинами щодо пропуску строку та неможливістю подання ним апеляційної скарги у встановлений процесуальним законодавством строк.

Для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність обставин непереборної сили чи форс-мажорних обставин, необхідним є наведення конкретних причин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав на апеляційне оскарження.

Така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22).

Не можна визнати також поважною таку причину пропуску строку, як скорочення чисельності працівників на підприємстві та те, що в юридичному департаменті залишився лише 1 працівник, оскільки такі підстави не можуть вважатися поважними, оскільки вони не є об`єктивно непереборними та такими, що не залежали від волевиявлення особи, не пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, а саме: звернення до суду із апеляційною скаргою.

При цьому апеляційна інстанція звертає увагу на те, що скаржник сам зауважує, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року було доставлено до електронного кабінету «Електронний суд» товариства ще 05 червня 2024 року.

Отже, скаржником не наведені обґрунтовані причини поважності пропуску строку апеляційного оскарження, що не залежали від волі заявника і дійсно були пов`язані з істотними перешкодами та труднощами, що об`єктивно ускладнювали можливість відповідача подати апеляційну скаргу після 05 червня 2024 року та до часу її фактичного подання 14 жовтня 2024 року.

Зважаючи на викладене, задля не допущення порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені ТОВ «ДІЄСА» підстави для поновлення цього строку обґрунтовано визнані судом неповажними, суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на усе вищезазначене, у клопотанні про поновлення строку причина його поновлення на думку суду не є поважною в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України і скаржником ненаведено з інших поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 185, 356, 357, 358 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 16 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період затримки розрахунку.

Ухвала суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: