Справа № 522/6119/24-Е
Провадження № 2-з/522/26/25
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення позову

23 січня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Запольської А.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Шкодіної Л.В.,

представника відповідача Срібної А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

19.04.2024 позивач звернувся до Приморського районного cуду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

22.04.2024 ухвалою суду (головуючий суддя Шенцева О.П.) справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

04.06.2024 ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Шенцевої О.П. завлено самовідвід у справі № 522/6119/24-Е.

На підставі Розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси Німас І.Я. від 24.06.2024 № 384/24 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

24.06.2024 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Павлик І.А.

Ухвалою судді Павлик І.А. від 26.06.2024 справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

13.12.2024 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 26.06.2024 у справі № 522/6119/24-Е, яке обґрунтовано тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2022 у справі № 522/2960/20 позовні вимоги ОМР задоволено повністю та визнано відумерлою спадщину після смерті ОСОБА_3 , що складається з квартири АДРЕСА_1 ; визнано за територіальною громадою м. Одеси в особі ОМР право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.08.2018, серія та номер: 1-961, видане державним нотаріусом Другої Одеської нотаріальної контори Масловою М.В. на ім`я ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 , на квартиру АДРЕСА_1 ; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Одеси в особі ОМР квартиру АДРЕСА_1 . Постановою Одеського апеляційного суду від 23.04.2024 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2022 у справі № 522/2960/20 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 02.10.2024 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2022 та постанову Одеського апеляційного суду від 23.04.2024 у справі № 522/2960/20 залишено без змін. Таким чином, станом на теперішній час, Одеська міська рада є власником вищевказаного об`єкта нерухомого майна, однак не може вільно розпоряджатись належним їй майном у зв`язку з наявність обтяження у виді арешту.

16.12.2024 ухвалою суду заяву про скасування заходів забезпечення позову прийнято до розгляду.

19.12.2024 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про скасування заходів забезпечення, у яких зазначає, що на даний час між сторонами фактично продовжує існувати спір, що вирішується у даній справі, з метою запобігання можливого утруднення виконання рішення суду, наразі відсутні правові підстави для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, дослідивши матеріали заяви, заслухавши доводи та заперечення сторін, дійшов висновку про задоволення заяви, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Європейський суд з прав людини також зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою та четвертою, якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Предметом спору у даній справі є встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування підстав позову ОСОБА_1 зазначає про те, що вона у відповідності з приписами ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_3 , оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Тобто, фактично головною метою заявленого позову є подальше отримання ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої за життя був ОСОБА_3 .

Постановляючи ухвалу від 26.06.2024 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру, суд виходив із того, що рішенням Приморського районного суду від 01.11.2022 у справі № 522/2960/20, яке набрало законної сили, позов Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслова М.В, про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння задоволено; визнано спадщину після смерті ОСОБА_3 , що складається з квартири АДРЕСА_1 , відумерлою; визнано за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнано недійсним та скасувано свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.08.2018, серія та номер: 1-961, видане державним нотаріусом Другої одеської нотаріальної контори Масловою М.В. на ім`я ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті ОСОБА_3 , на квартиру АДРЕСА_1 ; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру АДРЕСА_1 , що може утруднити виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову.

02.10.2024 постановою КЦС ВС рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції у справі № 522/2960/20 залишено без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Верховний Суд у зазначеній постанові вказав, що суди попередніх інстанцій надали правову оцінку наданим позивачем доказам відсутності у ОСОБА_1 права на спадкування після смерті ОСОБА_3 у порядку статті 1264 ЦК України, урахували наявність у Одеської міської ради права на визнання спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_3 , відумерлою, та з огляду на основні засади цивільного судочинства (диспозитивність та змагальність) дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Водночас, суди не вирішували питання щодо права користування спірною квартирою.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає (ч. 3 ст. 419 ЦПК України).

Таким чином, правовий статус нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_2 встановлений судовими рішеннями у справі № 522/2960/20. Невирішеним залишилось питання щодо права користування, зокрема ОСОБА_1 даною квартирою, тому наявність арешту на майно, що належить на праві власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради, не можна вважати співмірним із заявленими вимогами ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

У даному випадку змінились обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме постановою суду найвищої інстанції остаточно визначено правовий статус квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Поняття «законність» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справах «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами щодо захисту основоположних прав конкретної особи. Про необхідність досягнення такого балансу йдеться в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

З огляду на наведене, вжиті ухвалою суду від 26.06.2024 заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 158, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2024 року у справі № 522/6119/24-Е за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, шляхом скасування арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст ухвали складено 28.01.2025.