Справа № 683/3336/24
У Х В А Л А

07 лютого 2025 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в складі судді Лугового О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Бондарчук Лариси Анатоліївни у цивільній справі №683/3336/24 за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства комбінат комунальних підприємств Старокостянтинівської міської ради Хмельницької про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

В провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області (головуюча суддя Бондарчук Л.А.) перебуває цивільна справа №683/3336/24, 2/683/143/2025 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства комбінат комунальних підприємств Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

05 лютого 2025 року позивач ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву про відвід судді Бондарчук Л.А.

В обґрунтування заяви вказав, що суддя Бондарчук Л.А. не може розглядати дану справу, оскільки у нього є сумніви в неупередженості та об`єктивності судді. Зокрема, суддя Бондарчук Л.А. у судовому засіданні 04 лютого 2025 року відмовила у допиті свідків, про місце проживання яких він дізнався лише 03 лютого 2025 року.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2025 року (головуючою суддею Бондарчук Л.А.) визнано заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід необґрунтованим та заяву передано на вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2025 року визначено головуючого суддю Лугового О.М. для розгляду вказаного відводу.

Відповідно до ч.13 ст. 7, ч.8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши викладені підстави для відводу головуючого у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 та ч. 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до положень ч.7 ст.40 ЦПК України відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Щодо відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Одним із найважливіших принципів судочинства є nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, які не влаштовують.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Наведені позивачем доводи не є обставинами, що відповідно до ст. 36 ЦПК України виключають участь судді в цивільній справі, оскільки не вказують на зацікавленість судді в необ`єктивному розгляді справи.

Неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя Бондарчук Л.А. ні прямо, ні опосередковано не заінтересована в результаті розгляду справи. Отже, підстав для сумнівів в неупередженості судді Бондарчук Л.А. не вбачається.

Таким чином, доводи позивача про відвід судді ґрунтуються на суб`єктивних переконаннях заявника та не містять правових підстав для відводу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 260, 353 ЦПК України, суд -

постановив:

Відмовити у заяві позивача ОСОБА_1 про відвід судді Бондарчук Лариси Анатоліївни у цивільній справі №683/3336/24 за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства комбінат комунальних підприємств Старокостянтинівської міської ради Хмельницької про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя