Провадження №2/522/2357/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04 лютого 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,-

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2024 року Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації, у якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 32 993,00 гривень та здійснити розподіл судових витрат.

За результатами автоматизованого розподілу справа була передана на розгляд судді Косіциній В.В.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2024 року провадження у справі відкрито. Встановлено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачеві надано п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву.

Ухвалу суду від 30.09.2024 року разом із копією позовної заяви було надіслано на адресу відповідача листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, згідно сервісу перевірки статусу відстеження АТ «УКРПОШТА», відправлення повернуто відправнику із зазначенням причини: «закінчення встановленого терміну зберігання».

25 січня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача надійшла заява, у якій заявник зазначає, що не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі.

Будь яких заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..

Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи те, що відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про відкриття провадження був повідомлений належним чином а також те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд, керуючись положеннями ст.. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказах.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

16 березня 2022 року між ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ПЗУ УКРАЇНА» та ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» було укладено договір добровільного страхування майна юридичних осіб №251.994230029.0086.

Згідно п.2.1.1. Договору, його предметом є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованого майна. Зазначені майнові інтереси мають бути належним чином заявлені на страхування та безпосередньо зазначені у п.1.3. ОУС до цього договору та/або перелічені в додатку №1 до цього договору (а.с.14).

Зі змісту додатку №1 до договору страхування майна від 16.03.2022 року №251.994230029.0086 вбачається, що за договором були застраховані, зокрема, майнові інтереси щодо об`єкта нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26).

Об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 було передано ПрАТ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «УНІКА» на підставі договору оренди приміщення від 12.08.2021 року №027001/2021 на строк до 31.08.2022 року (а.с.31).

27 березня 2022 року сталося залиття об`єкта нерухомого майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом огляду квартири, складеним 29.03.2022 року представниками КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ». У акті вказано, що при залитті постраждали: туалет, площею 1,5 кв.м.; вестибюль (стеля) площею 0,5 кв.м.; кабінет (стеля), площею 3,5 кв.м.; шафи для документів 2 одиниці; принтер 1 одиниця; монітори 2 одиниці; безперебійний 1 одиниця. В якості причини залиття вказано: «недбале ставлення мешканця квартири АДРЕСА_3 до сантехнічних приборів». Зазначений акт складено майстром з ремонту ВД №4 ОСОБА_2 , майстром ВД №4 ОСОБА_3 , слюсарем-сантехніком ВД №4 ОСОБА_4 , та скріплено печаткою начальника дільниці №4 КП «ЖКС «ФОНТАНСЬКИЙ» - Елладою Кремінецькою (а.с.41).

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є обставини щодо факту залиття квартири, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. №___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.».

На думку суду, всі ключові вимоги до такого акту - дотримано: вказані дата складання акту 29.03.2022 року; склад комісії - майстер з ремонту ВД №4 Мудрик М.В., майстер ВД №4 ОСОБА_3 , слюсар-сантехнік ВД №4 ОСОБА_4 ; зазначено об`єкт обстеження об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та яким користується ПрАТ «СК «УНІКА»; містить перелік виявлених пошкоджень та перелік пошкодженого майна; містить причини залиття недбале ставлення мешканця квартири АДРЕСА_3 до сантехнічних приборів.

Тому, дослідивши акт обстеження, який міститься у цій справі як письмовий доказ, суд вважає, що він не містить істотних порушень вимог, визначених Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які б могли свідчить про його неправомірність або нечинність та підтверджує вину власника квартири АДРЕСА_4 у заподіянні шкоди.

Станом на момент залиття, право власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 належало ОСОБА_1 , що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.05.2024 року №376822318 (а.с.47).

ПрАТ «СК «УНІКА» звернулася до ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» із заявою про настання збитку (а.с.42).

Загальний розмір страхового відшкодування по даній події на підставі розрахунку склав 32 993,00 гривень, що підтверджується копією страхового акту від 27.12.2022 року №81359 (а.с.45).

Згідно платіжної інструкції від 28.12.2022 року №6927, ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» сплатило на користь ПрАТ «СК «УНІКА» грошову суму у розмірі 32 993,00 гривень в якості страхового відшкодування за договором страхування від 16.03.2022 року №251.994230029.0086 (а.с.46).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1,2 статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини .

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно до вимог частини 4 статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За змістом статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, опираючись на статті 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора відповідно до приписів статті 512 Цивільного кодексу України: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому в деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.

У відповідності до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Отже, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору страхування, позивач в силу приписів статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» набув права вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тому, якщо страхове відшкодування лише частково погашає спричинені потерпілому збитки, то до заподіювача шкоди є можливість пред`явлення двох вимог: перша - вимога страховика в розмірі виплаченого потерпілому страхового відшкодування, друга вимога - потерпілого в розмірі тієї частини завданої шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням. Заподіювач шкоди може висувати проти страховика лише ті вимоги (заперечення), які він має до потерпілої особи.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою.

У даній справі позивач на підставі договору майнового страхування, укладеного між ним та потерпілою в від залиття особи особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому від залиття майнову шкоду.

З урахуванням наведеного у цій справі виникають два види зобов`язань:

- деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок залиття, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник), та

- договірне зобов`язання, що виникає з договору добровільного майнового страхування, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (потерпілий від залиття).

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як було встановлено судом, ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» виконало свої зобов`язання за договором страхування відповідно до умов, визначених у ньому, відшкодувавши потерпілій особі завданих збитків у повному обсязі в сумі 32 993,00 гривень.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача як до страховика потерпілої особи перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Тобто, відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, у порядку суброгації.

01 травня 2024 року ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» звернулося до ОСОБА_1 із претензією про відшкодування шкоди, у якому просило добровільно відшкодувати грошову суму у розмірі 32 993,00 гривень, понесену у зв`язку із страховою виплатою (а.с.50).

Проте, у добровільному порядку відповідач не компенсував ПрАТ «СК «ПЗУ УКРАЇНА» витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.ч.1-2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 гривень.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції від 09.09.2024 року №125799 (а.с.6).

У ч.1 ст.141 ЦПК України вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи факт того, що суд встановив наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 11, 16, 22, 512, 514, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265, 279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА», м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, , страхове відшкодування в порядку суброгації у розмірі 32 993 (тридцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто три) гривні 00 (нуль) копійок.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ УКРАЇНА», м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40, , суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 (нуль) копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вказаний строк може бути поновлений судом за заявою відповідача, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Текст рішення складено та підписано 04 лютого 2025 року.

Суддя Косіцина В.В.

04.02.2025