Справа № 456/4119/24
Провадження № 2/456/186/2025
РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Саса С. С. ,

з участю секретаря Кулешник С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Стрийської міської ради Львівської області, третя особа Стрийська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 4,43 в умовах кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності АВСГП «Відродження» Стриганцівської сільської ради Стрийського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що після смерті його батька ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) розміром 4.43 в умовах кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності АВСГП «Відродження» Стриганцівської сільської ради Стрийськогго району Львівської області.14.08.2003 року секретарем виконкому Стриганцівської сільської ради Стрийського району Львівської області Шалайко З.С. посвідчено заповіт ОСОБА_2 , яким останній все своє майно заповів позивачу. Станом на момент прийняття спадщини будинок разом з господарськими будівлями, що був записаний в погосподарській книзі виконавчого комітету Стриганцівської сільської ради Стрийського району Львівської області за № 86, який зазначений в заповіті - не зберігся, а правовстановлюючі документи на нього відсутні. 15.12.2023 року позивач звернувся з заявою №1646 до державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину. Стрийською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 627/2023 після смерті батька позивача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з пропущенням строків спадкування. Також нотаріусом виявлено, що в тексті заповіту секретар виконкому Стриганцівської сільської ради Шалайко З.С. допустила технічну помилку, вказавши особу спадкодавця як ОСОБА_2 , замість ОСОБА_2 і особу спадкоємця як ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 . 10 травня 2024 року Стрийський міськрайонни суд Львівської області виніс рішення, яким встановив факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що заповіт складений від імені ОСОБА_2 посвідчений 14 серпня 2003 року секретарем виконкому Стриганцівської сільської ради Шалайко Зоряною Степанівною та зареєстрований в реєстрі за №484 належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також встановив, що в заповіті складеному від імені ОСОБА_2 посвідченому 14 серпня 2003 року секретарем виконкому Стриганцівської сільської ради Шалайко Зоряною Степанівною та зареєстрованому в реєстрі за №484 відповідно спадкоємцем є ОСОБА_1 . Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлого батька ОСОБА_2 , фактично спадщину земельну часту (пай) прийняв, від спадкового майна не відмовлявся, земельною часткою (паєм) користується, крім позивача, немає інших спадкоємців, які претендують на дане спадкове майно, а тому просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити.

Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Третя особа державний нотаріус Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи те, що представник відповідача не з`явився в судове засідання без поважних причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення, проти такого вирішення справипредставник позивача не заперечила.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст.1 Протоколу № 1 (1952 р.) передбачає право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускає позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнає право держави на здійснення контролю за використанням власності у відповідності з загальними інтересами або для забезпечення податків, інших зборів чи штрафів.

Судом встановлено, що 05.03.2009 року ОСОБА_2 видано сертифікат серії РН №658778 на право на земельну частку (пай) розміром 4,43 в умовах кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності АВСГП «Відродження» Стриганцівської сільської ради Стрнийського району Львівської області.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого повторно 28.11.2023 року Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Західного міжрегіонального Міністерства юстиції вбачається, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із заповіту посвідченого 14.08.2003 року секретарем виконкому Стриганцівської сільської ради Стрийського району Львівської області Шалайко З.С. вбачається, що ОСОБА_2 все належне йому майно заповів синові ОСОБА_1 .

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 10.05.2024 року встановлено факт належності правовстановлюючого документа, а саме, що заповіт складений від імені ОСОБА_2 посвідчений 14 серпня 2003 року секретарем виконкому Стриганцівської сільської ради Шалайко Зоряною Степанівною та зареєстрований в реєстрі за №484 належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також встановлено, що в заповіті, складеному від імені ОСОБА_2 , посвідченому 14 серпня 2003 року секретарем виконкому Стриганцівської сільської ради Шалайко Зоряною Степанівною та зареєстрованому в реєстрі за №484, спадкоємець ОСОБА_1 » є ОСОБА_5 .

З відповіді Стрийської державної нотаріальної контори №1177/02-14 від 15.12.2023 рокувбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) розміром 4,43 в умовах кадастрових гектарахпісля смерті батька ОСОБА_2 , оскільки він у встановлений законом шестимісячний термін не подав заяви для прийняття спадщини.

Згідно із ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно зі ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.

Обставин, які б вказували, що на спірне майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, в суді не встановлено.

Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ч.3.1). Окрім того, зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Законодавцем встановлений певний порядок набуття права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - нотаріальний порядок. Лише у випадку неможливості оформлення права власності на спадщину в нотаріальному порядку, спадкоємець має право на судовий захист свого невизнаного, оспорюваного чи порушеного права.

Судом встановлено, що реалізувати своє законне право на спадкування в позасудовому порядку позивач не зміг, позивач вчинив усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, однак з незалежних від нього причин у видачі такого йому було відмовлено.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо, їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом майна померлого батька ОСОБА_2 , фактично спадщину земельну часту (пай) прийняв, від спадкового майна не відмовлявся, земельною часткою (паєм) користується, крім позивача, немає інших спадкоємців, які претендують на дане спадкове майно, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на земельну частку (пай) розміром 4,43 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності АВСГП «Відродження» Стриганцівської сільської ради Стрнийського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя С. С. Сас