Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/719/24
Провадження № 2/528/90/25
20 січня 2025 року м. Гребінка
20 січня 2025 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді - Татіщевої Я.В., секретаря - Трохименка В.В., з участю прокурора Бутенка О.А., розглянувши у приміщенні суду м. Гребінка цивільну справу за позовом заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Безцінного О.В. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Селянське фермерське господарство «ТАТІАНА», про конфіскацію земельної ділянки,
в с т а н о в и в :
Заступник керівника Лубенської окружної прокуратури Безцінний О.В. звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Селянське фермерське господарство «ТАТІАНА», про конфіскацію земельної ділянки.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що рішенням Гребінківського районного суду від 13.04.2016 року, у справі №528/168/16-ц було задоволено позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ульяновської сільської ради Гребінківського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.
У рішенні суду також вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану про смерть комітету по справам РАЦС уряду Санкт-Петербурга 17.04.2007 року, актовий запис №1274. Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги, шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою про реєстрацією форми №9 від 24.11.2015 року житлового агентства Московського району м.Санкт-Петербурга. Встановлено, що факт родинних відносин спадкоємця і спадкодавця підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 , та свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_4 НОМЕР_3 .
Зазначає, що будь яких інших земельних ділянок сільськогосподарського призначення за відповідачем у Державному реєстрі прав на нерухоме майно не зареєстровано.
У подальшому стосовно вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 уклала Договір оренди від 10.11.2016 року (надалі - Договір) із селянським фермерським господарством «ТАТІАНА».
13.10.2016 року відомості про Договір оренди вказаної земельної ділянки внесено у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право 16899022).
Зазначає, що факт укладення ОСОБА_1 договору оренди стосовно зазначеної земельної ділянки сільськогосподарського призначення строком на 10 років вказує на те, що вона не мала жодного наміру її відчужити протягом одного року з моменту оформлення на неї права власності.
Також відповідно до інформації Управління ДМС у Полтавській області від 15.05.2024 року №5301.3-3605/53.3-24 та від 07.06.2024 року №5301.14-4454/53.1-24 у вказаного органу держаної влади відсутня інформація стосовно звернення ОСОБА_1 із заявами про набуття/припинення громадянства України, документування паспортом громадянина України чи документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон.
Разом із цим, окружною прокуратурою встановлено порушення вимог земельного законодавства в частині не відчуження протягом року прийнятої у спадщину громадянкою російської федерації вищевказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення.
Окрім того, зазначає, що положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Відповідно до ч.5 ст. 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Одночасно за змістом ч.4 ст. 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч.ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України.
Зазначає, що відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015, Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Підпунктами 27, 34 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23.12.2021 №603 (в редакції наказу Державної служби України з питань геодезії, картографи та кадастру від 08.03.2023 № 85) передбачено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: організовує та здійснює державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, подає позов про конфіскацію земельної ділянки у випадках, визначених законом.
Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства, саме Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.
Однак, листом від 06.06.2024 року за №10-16-0.63.-2832/2-24 ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомило, що даним органом державної влади заходи щодо конфіскації земельної ділянки в дохід держави не вжито, він не заперечує проти пред`явлення позову органом прокуратури, а також повідомлено прокуратуру про відсутність коштів на сплату судового збору як причину невжиття заходів, що є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в суді.
Крім того, підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах ГУ Держгеокадастру у Полтавській області. Представляючи інтереси держави в особі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області прокурор виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.
У судовому засіданні прокурор підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, що відповідає вимогам ч. 11 ст. 128 ЦПК України, правом на подання відзиву не скористалася.
Представник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі та просив задовольнити вимоги прокурора.
Представник третьої особи, СФГ «ТАТІАНА», адвокат Потапенко А.М., через канцелярію суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову прокурора про конфіскацію земельної ділянки не заперечує.
Суд заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
13.10.2016 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр надання послуг та консультацій Гребінківської районної ради» Полтавської області, Андрущенко Ф.М., було проведено державну реєстрацію речового права, а саме договору оренди землі №б/н від 11.10.2016 року, укладеного між СФГ «ТАТІАНА» та ОСОБА_1 , номер запису про інше речове право - 16899022 (а.с. 18-18 зврт.).
01.05.2024 року за вих.№53/2-2927ВИХ-24 заступником керівника Лубенської окружної прокуратури Безцінним О. на адресу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області було скеровано листа з проханням надати інформацію пре те, чи зверталося ГУ Держгеокадастру у Полтавській області до суду з метою конфіскації вказаної земельної ділянки, або чи планує звернутися із відповідним позовом у майбутньому (а.с.21-21зврт.).
Інформація щодо громадянства та дати народження ОСОБА_1 у Головного управління відсутня.
У листі також вказано, що Головним управлінням ведеться комплексна робота щодо збору матеріалів для подальшого вжиття заходів представницького характеру на захист інтересів держави щодо звернення до суду з позовними заявами про конфіскацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у приватній власності зокрема, громадян російської федерації в порядку, передбаченому ст. 145 ЗК України. Однак, Головне управляння як позивач не має пільг щодо сплати судового збору, що в умовах обмеженого бюджетного фінансування дозволяє здійснити вжиття заходів представницького характеру щодо певної кількості земельних ділянок.
У листі зазначено, що у Головного управління відсутні заперечення щодо наміру органів прокуратури вжити заходів представницького характеру (а.с.22-23).
06.05.2024 року та 29.05.2024 року заступником керівника Лубенської окружної прокуратури Безцінним О. було скеровано лист до Управління ДМС у Полтавській області за вих.№53/2-3018ВИХ-24 та вих.№53/2-3544ВИХ-24 (а.с.24-25зврт., 27-28).
04.07.2024 року за вих.№53/2-4434ВИХ-24 заступником керівника Лубенської окружної прокуратури Безцінним О., було направлено на адресу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області повідомлення в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (а.с.36).
Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України (далі ЗК України), земля в Україні є національним багатством і перебуває під особливою охороною закону.
Згідно норм ст.19 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення віднесено до категорії особливо цінних.
Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст.80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Відповідно до ч.5 ст.22 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.
Частиною 4 ст.81 ЗК України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Судом встановлено, що державна реєстрація права власності відповідача на спірну земельну ділянку відбулася 19.05.2016 року, однак у подальшому та станом на дату пред`явлення позову до суду земельна ділянка нею самостійно не відчужена, чим безпідставно порушено передбачений законом річний строк на її відчуження.
Згідно пункту «е» ч. 1 ст.140 ЗК України однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Примусове припинення прав на земельну ділянку, у відповідності до п. «в» ч.1 ст.143 ЗК України, здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.
Відповідно до ч.2 ст.145 ЗК України, у разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Пунктом 10 ч.1 ст.346 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Частиною 5 ст.41Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Частиною 3 статті 56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1., зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
Таким чином, особу може бути позбавлено її власності в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.
Згідно ч.4 ст.145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.
Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 , будучи іноземною громадянкою, упродовж року після державної реєстрації права власності на земельну ділянку, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, її не відчужила, як того вимагає закон, у суду є усі підстави для задоволення позову та конфіскації земельної ділянки у власність держави.
Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 81, 145 Земельного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
Позов заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Безцінного О.В. в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Селянське фермерське господарство «ТАТІАНА», про конфіскацію земельної ділянки задовольнити повністю.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Гребінківським районним судом Полтавської області за заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня отримання ним копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 30.01.2025 року.

Суддя Я. В. Татіщева