Справа № 761/3513/25
Провадження № 4-с/761/73/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва Савчук Ю.Н., вивчаючи матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року на адресу суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Вищезазначена скарга подана до суду з порушенням вимог ст.ст.175, 177, 447 ЦПК України.

Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Положеннями ч.9 ст.10 ЦПК України, передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Частиною 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» визначено, що учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

Згідно наданих роз`яснень у п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", враховуючи положення статті 383 ЦПК (в редакції 2004 року), суб`єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби.

Сторона заявника, звертаючись до суду з вищезазначеною скаргою, зазначає процесуальний статус суб`єкта оскарження, як державний виконавцеь Шевченківського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), без зазначення суб`єкта оскарження, а саме: прізвища, імені та по-батькові державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби; не зазначає інших учасників, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги (процесуальний статус), що не узгоджується із зазначеними вище вимогами процесуального закону.

З врахуванням викладеного, заявнику слід уточнити суб`єктний склад сторін спору про оскарження дій державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, зазначити повне найменування усіх заінтересованих осіб та їх місцезнаходження, індекс, засоби зв?язку, а також надати суду докази направлення скарги сторонам.

Крім того, заявником у скарзі ставиться питання про поновлення строку для подання скарги та в обґрунтування поважності причин пропуску цього строку зазначається, що він є військовослужбовцем, а відтак був не в змозі упродовж 2-х років з моменту, коли йому стало відомо про наявність арешту, звернутися з відповідною скаргою до суду, проте жодних доказів в підтвердження цього факту скаржником не подано.

Також заявником не подано інформації щодо того, що було підставою для накладення арешту на належне йому нерухоме майно, тобто відповідного рішення суду чи виконавчого документа, виданого на виконання цього рішення чи інших документів не подано, докази повної сплати боргу, який був підставою для накладення обтяження нерухомого майна органом ДВС, також відсутні. Відтак, скаржнику необхідно подати до суду докази в підтвердження обставин, викладених у скарзі або вказанти причини неможливості подання цих документів.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що Розділом VIІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України не врегульовано питань щодо залишення скарги без руху у зв?язку з недодержанням зазначених вище вимог, враховуючи положення ч. 9 ст. 10 ЦПК України, суд вважає за можливе застосувати у даному випадку загальні норми цивільного процесуального закону, залишивши скаргу без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 185, 447 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересована особа: Шевченківський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - залишити без руху, надавши стороні заявника строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною і повертається стороні заявника.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: