Справа №731/435/24
Провадження №2-п/731/1/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», подану представником за довіреністю Столітнім Михайлом Миколайовичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2024 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява, відповідно до змісту якої адвокат Столітній М.М., діючи в інтересах ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості в розмірі 78 903 грн, з яких: 19 800 грн сума тіла кредиту та 59 103 грн сума відсотків за користування кредитом. Крім цього, просить стягнути із відповідача сплачену суму судового збору у розмірі 2 422, 40 грн та понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 20 січня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №6287335 про надання споживчого кредиту. Як стверджує сторона позивача даний Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом №205-ОД від 10 лютого 2022 року, розміщених на їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Обумовлена сторонами договору сума кредиту складала 19 800 грн, строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати відсотків кожні 30 днів, з датою повернення кредиту та останнього платежу 15 січня 2024 року, стандартна процентна ставка 1,99% у день. Кредитор за умовами даного Договору свої зобов`язання виконав, надавши кредит у сумі 19 800 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , вказаною ним у заяві на отримання кредиту.

У свою чергу, відповідач зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків не виконав.

25 вересня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено договір факторингу №25.09/2023-Ф, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу права грошової вимоги, у тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено, шляхом направлення відповідного повідомлення на його електронну пошту, вказану ним при укладенні Кредитного договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».

Відтак, усупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив повернення наданого йому кредиту та не сплатив відсотків у строки, передбачені кредитним договором.

Станом на дату звернення до суду із вказаним позовом заборгованість за даним Кредитним договором становить 78 903 грн, з яких: 19 800 грн сума тіла кредиту та 59 103 грн сума відсотків за користування кредитом.

Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення даного спору у добровільному порядку, позивач був вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 30 вересня 2024 року. Додатково, за клопотанням сторони позивача, зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати суду належним чином завірені копії документів по справі.

24 вересня 2024 року на виконання вищевказаної ухвали суду, засобами поштового зв`язку, від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли витребувані документи по справі.

28 жовтня 2024 року у межах вказаної цивільної справи ухвалено заочне рішення, яким стягнено із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ УКРАЇНА» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №6287335, укладеним 20 січня 2023 року з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» у розмірі 78 903 грн. Також, стягнуто із ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 000 грн, а всього стягнено 8 422, 40 грн.

28 листопада 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Клименка В.М., використовуючи засоби електронного зв`язку, звернувся до Варвинського районного суду Чернігівської області із заявою про перегляд заочного рішення від 28 жовтня 2024 року, у справі за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року вищевказану заяву прийнято до розгляду та призначено справу до судового розгляду на 02 січня 2025 року.

Ухвалою суду від 13 грудня 2024 року задоволено клопотання представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» Крюкової М.В. про її участь у судовому засіданні, яке призначене на 02 січня 2025 року у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Клименка В.М. про його участь у судовому засіданні, яке призначене на 02 січня 2025 року, а також у подальших судових засіданнях, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 02 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 , задоволено. Заочне рішення від 28 жовтня 2024 року у вказаній цивільній справі, скасовано. Розгляд справи призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 31 січня 2025 року.

06 січня 2024 року представник відповідача адвокат Клименко В.М., використовуючи засоби електронного зв`язку, звернувся до суду із відзивом на позовну заяву (а.с. 178-180), відповідно до змісту якого вказав на часткове визнання пред`явленого до ОСОБА_1 позову. Наголосив, що погоджується зі встановленими обставинами справи щодо факту укладення кредитного договору та обов`язку щодо сплати заборгованості за тілом кредиту у розмірі 19 800 грн. Водночас, в частині наявності обов`язку у відповідача сплатити на користь позивача будь-які інші платежі нараховані за користування кредитними коштами категорично заперечує. Зазначає, що нараховані відсотки у розмірі 59 103 грн, відносяться до категорії інших платежів, а тому у силу дії п. 18 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України повинні бути списані кредитодавцем. Поза цим, повідомлено, що відповідач з 15 квітня 2022 року і по теперішній час перебуває на військовій службі у Збройних Силах України. У зв`язку з цим, на нього також розповсюджується дія норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому йому, як військовослужбовцю, призваному на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час його призову не нараховуються відсотки за користування кредитом. У частині вимоги позивача щодо розподілу судових витрат, зокрема, у виді витрат на правничу допомогу у розмірі - 10 000 грн, сторона відповідачі вважає, що складність справи та типовість для цих відносин не відповідає розміру заявлених витрат, а тому є неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг. У свою чергу, доведено до відому суду щодо понесення відповідачем судових витрат у розмірі 10 000 грн.

08 січня 2025 року представника позивача адвокат Столітній М.М., засобами електронного зв`язку, звернувся із заявою про зміну найменування позивача на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», що обумовлено відповідним рішенням №251124/1 від 25 листопада 2024 року єдиного учасника товариства, відомості про що були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 190-191).

08 січня 2025 року від представника позивача адвоката Столітнього М.М., засобами електронного зв`язку, до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 197-202), разом з додатками, відповідно до змісту якої сторона позивача наполягає на задоволенні пред`явлених ними вимог та вважає відзив відповідача безпідставним та необґрунтованим. Наголошено, що укладення Договору №6287335 про надання споживчого кредиту від 20 січня 2023 року було здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства. Кошти у рахунок кредиту були переховані позичальнику у безготівковій формі на належну йому банківську карту. У частині заборгованості у виді відсотків зазначено, що таке нарахування здійснювалося за ставкою 1,99% в день, що обумовлено Договором у межах строку кредитування, який становить 360 днів.

14 січня 2025 року представник відповідача адвокат Клименко В.М., використовуючи засоби електронного зв`язку, звернувся до суду із запереченням (а.с. 221-222), відповідно до змісту якого заявлену ним раніше позицію підтримав, наголосивши на необхідність часткового задоволення позову, шляхом стягнення заборгованості у виді тіла кредиту у розмірі 19 800 грн. У задоволенні решти позовних вимог просив суд відмовити.

Представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача адвокат Клименко В.М. в судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНИ», в особі якого діяв директор Довгаль В.В., та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №6287335 (а.с. 15-20), шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С2940», на умовах поворотності, строковості та платності, відповідно до положень якого сторони Договору узгодили наступні умови.

Згідно п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.4.1, 1.5, 1.5.1, 1.6, 1.7 вказаного Договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» надає ОСОБА_1 кредит у гривні, а останній, як споживач, зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Сума кредиту складає - 19 800 грн. Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати відсотків кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. У споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором. Тип процентної ставки фіксована - 1,99% (стандартна процентна ставка) у день та 1,89% (знижена процентна ставка) у день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 29 653,85% річних за стандартною ставкою; 27 238,98% річних за зниженою ставкою.

Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 (п. 2.1. Договору №6287335).

Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України, цього Договору. Порушення умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору (п. 6.1.-6.2. Договору №6287335).

Крім того, 04 жовтня 2021 року відповідачем, аналогічним чином було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С2940»: Паспорт споживчого кредиту (а.с. 22-23), де сторонами за згаданим кредитним договором своїми підписами додатково затверджено істотні умови такого кредиту, та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №6287335 від 20 січня 2023 року) (а.с. 20 зворот).

На підтвердження позовних вимог стороною позивача також було подано копію Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом директора ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» №205-ОД від 10 лютого 2022 року, які набрали законної сили 10 лютого 2022 року та були розміщені на їх сайті https://creditplus.ua (а.с. 56-65).

Обумовлену Договором суму кредиту у розмірі - 19 800 грн, 20 січня 2023 року було зараховано відповідачу на належну йому платіжну картку НОМЕР_2 , що доводиться: повідомленням директора ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» №20231010-3 від 10 жовтня 2023 року та відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК №20.1.0.0.0/7-240913/38424 від 18 вересня 2024 року (а.с. 66-67, 94), що сприймається судом, як належне підтвердження виконання позикодавцем умов вказаного договору.

Повноваження директора Довгаля В.В. щодо права вчиняти юридичні дії від імені ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» підтверджено відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також матеріалами справи щодо реєстрації фінансової установи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с. 44, 48).

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Договору про надання споживчого кредиту між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився з запропонованими умовами договору та підписав його.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється, навпроти визнаний стороною відповідача. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та первісним позикодавцем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір про надання споживчого кредиту.

На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.

З метою підтвердження наявності у позивача в межах вищевказаного Договору про надання споживчого кредиту відповідного права вимоги до позичальника - відповідача по справі, до матеріалів справи додано наступні документи.

Копія Договору факторингу №25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року, відповідно до умов якого вбачається, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ», як клієнт, відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактору, права грошової вимоги до боржників, за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредиторами та боржниками (а.с. 30-34).

Відповідно до п. 1.2. Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Ціна продажу за Договором становить 1 773 409,78 грн (п. 3.3. Договору факторингу №25.09/23-Ф).

Фактор сплачує клієнту 100% ціни продажу, передбаченої п. 3.3. цього Договору протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту передачі по Акту прийому-передачі реєстру боржників, шляхом безготівкового перерахування коштів за вказаними реквізитами (п. 3.4. Договору факторингу №25.09/23-Ф).

Факт належного виконання вищевказаних положень умов Договору факторингу доводиться копіями відповідних платіжних інструкцій в національній валюті від 29 вересня 2023 року, на підставі яких ТОВ «ФІНТРАСТ Україна», як платних, перерахувало на користь отримувача ТОВ «АВЕНТУС Україна» коштів на загальну суму - 1 773 409,78 грн (а.с. 41, 42, 43).

Також сторонами угоди 25 вересня 2023 року було укладено акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №25.09/23-Ф від 25 вересня 2023 року (а.с. 38 зворот, 39), згідно якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 10 782, що слугує твердженням переходу відповідних прав вимоги заборгованості від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», у тому числі, і щодо заборгованості відповідача ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) за Кредитним договором №6287335 на загальну суму 55 261, 80 грн, який включений у відповідний Реєстр боржників за №9 672 (а.с. 27).

При цьому, суд бере до уваги, що доказів на підтвердження того, що вищевказаний Договір факторингу, укладений між первісним кредитодавцем ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», скасований, відповідачем не надано.

Щодо вказаного відступлення права вимоги ОСОБА_1 було повідомлено електронним зв`язком, шляхом направлення на його електронну адресу відповідного повідомлення (а.с. 25).

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України).

Згідно копії рішення №251124/1 від 25 листопада 2024 року єдиного учасника ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ Україна» змінено найменування Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», відомості про що були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с. 192, 195).

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» права відповідної грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №6287335, укладеним 20 січня 2023 року з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНИ» щодо заборгованості у загальному розмірі 55 261, 80 грн, з яких: 19 800 грн заборгованість за тілом кредиту та 35 461, 80 грн заборгованість по відсотках, що доводиться відповідним розрахунок здійсненим позивачем (а.с. 73-79).

Також суд вважає математично обґрунтованим подальше нарахування позивачем заборгованості, розмір якої становить - 78 903 грн, з яких: 19 800 грн заборгованість за тілом кредиту та 59 103 грн - заборгованості по відсотках, нарахованих за ставкою - 1.99% на добу, за період - 150 днів прострочення, що обумовлено Договором.

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного договору про надання споживчого кредиту відповідач ОСОБА_1 допустив порушення обумовлених зобов`язань, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надав.

Разом з тим, зважає на твердження відповідача в частині наявності у нього пільги у виді звільнення його від нарахування відсотків за користування кредитом, в силу його мобілізації та проходження ним служби у ЗСУ, як визначено ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідачем на підтвердження своєї позиції до матеріалів справи долучено наступні документи:

- копію військового квитка серії НОМЕР_4 від 05 листопада 2015 року (а.с. 181-182), в якому є відмітка про те, що 15 квітня 2022 року ОСОБА_1 призваний у Збройні сили України;

- копію посвідчення НОМЕР_5 , виданого 06 вересня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 182 зворот), на ім`я ОСОБА_1 , на підставі якого останній має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, учасників бойових дій;

- копія довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України №12/413 від 21 квітня 2023 року (а.с. 183), згідно з якою старший сержант ОСОБА_1 дійсно у період з 02 жовтня 2022 року, 26 жовтня 2022 року, з 19 листопада 2022 року по 20 листопада 2022 року, брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи у н.п. Слов`янськ, Билбасівка, Малоілліпівка, Бахмут;

- копія витягу з Журналу бойових дій НОМЕР_6 мобільного прикордонного загону (в/ч НОМЕР_7 ) №20-3 дск від 26.04.2023 року (а.с. 184).

Суд зважає, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Так, у ст. 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей за якими - військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Особливий період відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного станув Україні» та Закону України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні 24.02.2022 року введено воєнний стан, який на момент винесення рішення продовжує діяти.

Статтю 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було доповнено підп. 3 п. 4 ч. 15 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014 року № 1275-VІІ.

Пункт 3 Прикінцевих положень зазначеного Закону передбачено поширення дії, зокрема, підп. 3 п. 4 розділу І цього Закону на військовослужбовців із початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.

Верховний Суд у постанові від 15.07.2020 року у справі №199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02.09.2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 року №322/2/7142.

Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Таким чином, з аналізу змісту вказаних вище норм законодавства та наявних у справі доказів вбачається, що відповідач, як військовослужбовець, який проходить службу з 15 квітня 2022 року по теперішній час, та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з моменту мобілізації звільнений від виконання перед своїм кредитором зобов`язань, у тому числі і по сплаті відсотків за користування кредитними коштами, нарахування яких мало місце після початку його служби.

Відтак період нарахування відсотків за користування кредитними коштами у відповідності до договору охоплюється періодом призову відповідача на військову службу.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» в частині стягнення із відповідача заборгованості за відсотками у сумі 59 103 грн, задоволенню не підлягають.

При цьому, оскільки відповідачем заборгованість за тілом кредиту так і не погашена, наявні правові підстави для стягнення з останнього на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №6287335, укладеним 20 січня 2023 року з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», у розмірі 19 800 грн.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Шодо заявлених вимог розподілу судових витрат в частині наданої сторонам правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 8 ст. 141 ЦПК України передбачає, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонам доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача було долучено до матеріалів справи наступні документи:

- копія свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю Столітньому М.М. та копії ордерів про надання правничої допомоги: серії АІ №1652470 від 10 липня 2024 року та серії АІ №1770121 (а.с. 21, 45, 194);

- копія Договору №10/07-2023 від 10 липня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с. 68-69);

- копія Додаткової угоди №1 від 10 грудня 2024 року до Договору №10/07-2023 про надання правової допомоги від 10 липня 2023 року (а.с. 193);

- копія Звіту про надання правової допомоги згідно Договору №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, укладеного 10 липня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» та адвокатом Столітнім М.М., загальна вартість робіт 10 000 грн (а.с. 12);

- копія рахунку на оплату клієнтом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на користь адвоката Столітнього М.М. по замовленню №3835/10/07 від 10 липня 2024 року на суму 10 000 грн (а.с. 26);

- копія платіжної інструкції №5636 від 10 липня 2024 року на суму 10 000 грн, платник ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», отримувач адвокат Столітній М.М. (а.с. 24).

Таким чином, суд, аналізуючи документи надані на обґрунтування витрат на правничу допомогу стороною позивача, приходить до висновку щодо їх належності у як доказів на підтвердження понесених ними судових витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Разом з тим необхідно наголосити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року № 911/3586/21).

Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності. За таких обставин, беручи до уваги відповідні заперечення відповідача, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн за збір та аналіз документів для підготовки, складення та подання до суду вказаного позову є завищеною, і не відповідає критерію розумності необхідних витрат. При цьому, на думку суду, критерію розумності відповідає сума витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

У свою чергу, стороною відповідача аналогічно заявлені вимоги щодо стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10 000 грн. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу відповідачем надано:

- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльності Клоименка В.М. серії ЧК №001342 та копія ордеру про надання правничої допомоги серії СА №1104569, виданого адвокатом Клименком В.М. на ім`я ОСОБА_1 від 09 вересня 2024 року (а.с. 117);

- копія Договору №05112417 про надання правової допомоги від 05 листопада 2024 року, укладеного між адвокатом Клименком В.М. та ОСОБА_1 (а.с. 184 зворот 185);

- копія Акту приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання юридичних послуг/правової допомоги №05112417 від 04 січня 2025 року з переліком та описом наданих послуг на загальну суму 10 000 грн (а.с. 187);

- копія розрахунку витрат адвоката по Договору №05112417 від 03 січня 2025 року з переліком та описом наданих послуг на загальну суму 10 000 грн (а.с. 186 зворот);

- копія квитанції про сплату юридичних послуг за Договором №05112417 на суму 10 000 грн (а.с. 186).

Проаналізувавши, надані документи на підтвердження витрат на професійну правничу (правову) допомогу надані відповідачем, суд приходить висновку про належність їх як доказів та такими, що доводять наявність витрат на правову допомогу.

Разом з тим слід наголосити на обов`язок суду оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою, виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Таким чином, суд аналізуючи характер виконаної адвокатом роботи, зокрема: складність справи; участь представника відповідача у судових засіданнях; процесуальні дії, які були здійснені у межах вказаної справи; співмірність витрат до виконаної роботи адвокатом відносно розумності їхнього розміру так виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката Клименка В.М., надані у межах первісного позову, підлягають частковому відшкодуванню у розмірі 4 000 грн, оскільки саме такий розмір відповідає критерію розумності, що буде співмірним зі складністю справи.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, оскільки заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України, розмір сплачених позивачем витрат у виді витрат на правову допомогу адвоката покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (25,09%), що становить 1 505,40 грн витрат за отриману правову допомогу адвоката, а з позивача на користь відповідача - витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру в частині відмовлених вимог (74,91%), тобто у сумі 2 996,40 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких підстав, оскільки більша сума відшкодування судових витрат у виді витрат за отриману правову допомогу адвоката покладається на позивача, то саме з них на користь відповідача слід стягнути різницю у сумі 1 491 грн.

Щодо розподілу судових витрат в частині сплаченого позивачем судового збору, суд зазначає наступне.

У пропорційному співвідношенні до задоволених позовних вимог позивачу має бути відшкодовано судовий збір в розмірі - 607,78 грн.

Разом з тим, як вже встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 є особою, яка відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору.

За таких обставин у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір позивачу має бути компенсований за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 143, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (; юридична адреса: вул. Загородня, б. 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №6287335, укладеним 20 січня 2023 року з Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» () у розмірі 19 800 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот) гривень.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати у виді оплати на професійну правничу допомогу у сумі 1 491 (одна тисяча чотириста дев`яносто одна) гривня.

Сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (; юридична адреса: вул. Загородня, б. 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150) судовий збір за подання даної позовної заяви у розмірі 607 (шістсот сім) гривень 78 копійок компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко