справа № 570/5537/24
провадження № 2/570/313/2025
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 січня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

розглянувши в порядку спрощенного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СМАРТ ПЕЙ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

покликаючись на непогашення позичальником заборгованості по кредитному договору, представник позивача директор Ольга Носалик у поданій 24 жовтня 2024 року позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача 75 052 грн. 11 коп. боргу та 2 423 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

29 листопада 2024 року відповідач подав відзив, у якому просить відмовити у позові у зв`язку з необгрунтованістю та безпідставністю.

Стверджує, що 27 квітня 2015 року у відділенні Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" в м.Рівне ним було підписано Заяву про відкриття рахунку/рахунків в Філія ПУМБ в м.Київ, що діє від імені ПАТ "ПУМБ", а також Пропозицію укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта). Вказує, що працівник банку, який здійснював оформлення кредиту (овердрафту) та видачу платіжної картки, повідомив його про те, що зі всіма іншими умовами кредитування (крім тих, що зазначені в Оферті) він може самостійно ознайомитись за допомогою офіційного сайту банку. Із жодними банківськими документами, що встановлюють умови, правила кредитування та тарифи банківського обслуговування, зокрема, із Загальними умови Договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків Банку, на які міститься посилання в Оферті, ані до, ані під час підписання Оферти його ознайомлено не було, а примірник Оферти, як і примірники інших банківських документів, зазначених в Оферті, йому не передавались. Вважає, що при складанні Оферти банком не було дотримано вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на момент підписання Оферти), щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме цих умов кредитування.

Вказує, що у позовній заяві сума основного боргу (заборгованості за "тілом" кредиту) позивачем визначена в сумі 53 297 грн. 76 коп., що перевищує встановлений п.2.3 частини 1 Оферти ліміт овердрафту.

Крім цього, зазначає, що надана позивачем виписка з особового рахунку за період з 27.04.2015 по 07.05.2024 не відповідає вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення, а також вимогам цивільного процесуального законодавства щодо письмових доказів, оскільки не містить жодних підписів, прізвищ, ініціалів та посад осіб, відповідальних за її складання.

На думку відповідача, є неналежним доказом наданий позивачем розрахунок заборгованості за станом на 07.05.2024, оскільки не містить підпису уповноваженого представника банку, а відображені у ньому нарахування процентів здійснені понад строк кредитування, тобто після 27 квітня 2020 року. Вважає, що позивачем не доведено належними доказами свої позовні вимоги.

21 січня 2025 року представник позивача Рудзей Ю.В. подав через систему "Електронний суд" додаткові пояснення у справі, у яких просить суд звернути увагу на те, що відповідач не заперечує наступних юридичних фактів: укладення кредитного договору з позивачем; отримання кредитних коштів за кредитним договором (сторона відповідача лише зазначає, що позивач ніби не надав належних доказів перерахування кредитних коштів); здійснення платежів за кредитним договором; наявність заборгованості за кредитним договором. Пояснює, що вищезазначений розрахунок заборгованості ґрунтується на умовах кредитного договору та узгоджується з матеріалами справи. Всі платежі відповідача в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором були враховані у розрахунку заборгованості, а тому доводи відповідача з цього приводу є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Вказує, що виписка по рахунку також є належним і допустимим доказом у справі та підтвердженням виконаних за день операцій. Вважає, що посилання відповідача на практику Верховного суду у даній ситуації не є релевантними, оскільки всі істотні умови наявні у індивідуальний частині договору, з якою він був ознайомлений, про що свідчить його підпис. Просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Всі учасники справи належним чином повідомлені про дату. час та місце судового засідання.

У поданій до суду через систему "Електронний суд" заяві вказаний представник позивача просить справу розглянути без участі сторони позивача, не заперечує щодо винесення заочного рішення.

У поданій до суду заяві відповідач просить справу розглянути без його участі за наявними в ній матеріалами, свою правову позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, підтримує в повному обсязі.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, зважаючи на те, що їх явку не визнано обов`язковою суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.

27 квітня 2015 року відповідач власноручно підписав Заяву про відкриття рахунку/рахунків в Філія ПУМБ в м.Київ, що діє від імені ПАТ "ПУМБ", на підставі якої відповідач отримав кредит у сумі 50 000 грн. на умовах строковості, поворотності та оплатності, з розміром процентної ставки 46% річних ( номер особового рахунку № НОМЕР_1 ).

На думку сторони позивача, у відповідності до розрахунку станом на 07 травня 2024 року заборгованість становить 75 052 грн. 11 коп. а саме:

?53 297 грн. 76 коп. - заборгованість за кредитом;

?21 754 грн. 35 коп. - заборгованість за процентами.

08 травня 2024 року АТ «ПУМБ» та ТОВ «ФК «Фінако» уклали договір відступлення прав вимоги (цесії) №1, згідно із яким АТ «ПУМБ» передало (відступило) ТОВ «ФК «Фінако» права вимоги за кредитними договорами, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №1 від 08.05.2024, де відповідач зазначений як боржник, і загальний розмір заборгованості за кредитним договором №9445 становить 75 052 грн. 11 коп.

16 липня 2024 року ТОВ «ФК «Фінако» та ТОВ «ФК «Смарт Пей» уклали договір факторингу №2, відповідно до якого, ТОВ «ФК «Фінако» відступило ТОВ «ФК «Смарт Пей» права вимоги за кредитними договорами, зокрема, до відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №2 від 16.07.2024, де відповідач зазначений, як боржник, і загальний розмір заборгованості за кредитним договором №9445 становить 75 052 грн. 11 коп.

До спірних правовідносин суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

П.1 ч.1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва. У разі відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів.

Ст.1077 ЦК передбачає, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суд дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог.

Розглядаючи справу, суд визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідив подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, і, як наслідок, виникнення заборгованості, про стягнення якої позивач і звернувся до суду.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - ПАТ "ПУМБ"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим він має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Отриманню даного кредиту передувало підписання відповідачем заяви про відкриття рахунку/рахунків в Філія ПУМБ в м.Київ, що діє від імені ПАТ "ПУМБ", в якій він вказав свої анкетні дані. За текстом заяви відповідач ознайомився із змістом Довідки про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах. Дані факти підтверджують підписи сторін на заяві. Факт підписання відповідачем вказаних документів сторони не оспорювали. Між тим, будь-яких доказів на обґрунтоване підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач, в т.ч. і щодо відсутності своєї вини, не надав, а матеріали справи їх не містять.

Покликання відповідача на те, що він як споживач не був повідомлений про умови кредитування при складанні Оферти банком і що розмір овердрафту сторони узгодили в сумі 1 000 грн., не знайшло свого підтвердження.

Суд вважає, що матеріали справи містять підтвердження того, що відповідач погодився з умовами кредитування, процентною ставкою та іншими істотними умовами кредитного договору та погодився з вимогами Загальних умов Договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків Банку, які діяли на момент підписання ним заяви про відкриття рахунку. Як видно з наданих позивачем доказів, позичальник користувався кредитними коштами, погашав кредит, виконував інші зобов`язання перед банком та зауважень щодо покладення на неї таких обов`язків не висловлював, тобто з відповідними нарахуваннями був згоден.

Укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені та підписані, договір виконувався позичальником, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача і свідчить про добровільне волевиявлення сторін і про погодження відповідачем усіх його умов. Жодних претензій до банку з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, відповідач не пред`являв. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного вкидання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки належні докази про це відсутні, чим порушив умови договору та норми чинного законодавства, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Кредитор відповідне право вимоги реалізував шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення боргу за кредитним договором і визначив борг на відповідну дату.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Подібна за змістом норма закріплена у п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Верховний Суд у справі № 554/4300/16-ц висновував, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається із виписки/особового рахунку за період з 27.04.2015 по 07.05.2024 відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснював перерахування коштів з однієї картки на іншу, поповнював картку, повертав використану суму та сплачував відсотки за користування кредитними коштами, однак припинив надавати своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображено в розрахунку заборгованості за договором станом на 07 травня 2024 року.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

За таких обставин оскільки під час укладення договору сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме кредиту, його виду та розміру, відсоткової ставки по ньому, строків погашення кредиту, розміру та виду неустойки, суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами. Позивач надав до суду копії зазначених документів, розрахунок заборгованості по кредиту, виданий посадовою особою позивача, який являється допустимим доказом у справі, а відповідач не надав суду жодного належного доказу, що спростовує наявність кредитних відносин та не спростував подані позивачем розрахунки заборгованості за таким кредитним договором. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували би вимоги позивача, відповідач не надав, а суд їх не здобув, що вказує на обґрунтованість позову. Матеріали справи свідчать, що у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, а його дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків. Рішення суду вмотивоване передбаченим законом обов`язком позичальника повернути кредит у строк та на умовах, передбачених договором, та обґрунтовано тими обставинами справи, які вказують, що такий обов`язок відповідачем як позичальником дотриманий не був.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Суд бере до уваги, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями, що передбачено у пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийнятій 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН.

При цьому враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі на час подачі позову. Клопотання про повернення зайво сплаченого судового збору позивач не подавав, тому суд це питання не вирішує, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СМАРТ ПЕЙ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СМАРТ ПЕЙ" заборгованість за кредитним договором від 27 квітня 2015 року в сумі 75 052 грн. 11 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СМАРТ ПЕЙ" судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошена лише вступна та резолютивна частина судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СМАРТ ПЕЙ", , місцезнаходження: вул.Іоанна Павла ІІ, будинок 4/6, м.Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Дата складання повного судового рішення 27 січня 2025 року.

Суддя: Кушнір Н.В.