справа № 361/1132/25
провадження № 2-з/361/13/25
УХВАЛА

06 лютого 2025 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 27 квітня 1985 року виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області, актовий запис № 2, та визнати спільною сумісною власністю його та ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 та у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ним право власності на частку цієї квартири.

05 лютого 2025 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення цього позову, у якій просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначав, що йому та відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя належить вказане нерухоме майно. Вказував, що, користуючись тим, що право власності на зазначене майно зареєстроване за ОСОБА_2 , остання може вчиняє дії спрямовані на відчуження цього майна на користь третіх осіб, тому існують ризики того, що спірне нерухоме майно буде відчужене на користь інших осіб, що істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення його порушених прав, у разі задоволення судом поданого ним позову, тому вважає доцільним вжиття заходів забезпечення позову, про які він просить суд.

Даний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими ним позовними вимогами.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, предметом якого є поділ спільного сумісного майна подружжя: квартири АДРЕСА_1 .

На підтвердження факту належності відповідачу ОСОБА_2 на праві власності квартири АДРЕСА_1 , яка є предметом поданого ОСОБА_1 позову, останній надав суду свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру в ЖБК Молодіжний, яке видане 21 січня 2003 року виконкомом Броварської міської ради Київської області.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання

чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначила, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених

чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів ОСОБА_1 щодо необхідності вжиття судом заходів забезпечення позову, про які він просить суд, із урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову, які просить застосувати позивач та предметом його позову поділ майна подружжя; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками справи, слід дійти висновку, що невжиття судом заходів забезпечення позову ОСОБА_1 може істотно ускладнити та унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення судом поданого позову на користь позивача.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , враховуючи, що предметом поданого ним позову є, зокрема, поділ спільного сумісного майна подружжя, набутого за час шлюбу квартири

АДРЕСА_1 , суд вважає необхідним накласти арешт на зазначене нерухоме майно.

Дане забезпечення поданого ОСОБА_1 позову про поділ спільного сумісного майна подружжя є тимчасовим заходом, прав відповідача ОСОБА_2 щодо володіння і користування зазначеним спірним нерухомим майном не порушує, а лише тимчасово обмежує право відповідача щодо розпорядження цим спірним майном.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 5, 13, 149 153, 182, 259, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на:

квартиру квартири АДРЕСА_1 .

Найменування сторін:

позивач (стягувач): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач (боржник): ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 06 лютого 2028 року.

Суддя Дутчак І. М.