ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Суми

Справа №583/828/24

Номер провадження 22-ц/816/148/25, 22-ц/816/149/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2024 року та на додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2024 року у складі судді Яценко Н.Г., ухвалених в м. Охтирка Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності «Райз Північ», третя особа - Приватне акціонерне товариство «Райз-Максимко» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив: розірвати договір оренди землі № 262/16, укладений 27 липня 2016 року між ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_3 , та ПрАТ «Райз-Максимко», правонаступником якого є ТОВ «Райз Північ» щодо оренди земельної ділянки площею 4,4796 га, кадастровий номер :01:001:0155, номер запису про інше речове право 15659546; стягнути з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі № 262/16 від 27 липня 2016 року в розмірі 17162 грн 91 коп., обраховану без врахування податків та інших обов`язкових платежів.

Вимоги за позовом вмотивовані тим, що він є власником земельної ділянки площею 4,4796 га, кадастровий номер :01:001:0155, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Чернеччинської сільської об`єднаної територіальної громади (колишньої Кардашівської сільської ради) Охтирського району Сумської області, яку він успадкував після смерті матері - ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що 27 липня 2016 року спадкодавиця ОСОБА_2 уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі № 262/16 строком на 10 років, відповідно до умов якого орендна плата вноситься у грошовій формі та в розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 7855 грн 71 коп., обчислення розміру якої здійснюється з урахуванням індексації. 14 березня 2018 року ОСОБА_2 , ПрАТ «Райз-Максимко» та ТОВ «Райз Північ» укладено трьохсторонню додаткову угоду №1 до договору № 262/16, відповідно до якої новий орендар ТОВ «Райз Північ» приймає на себе всі права та обов`язки від ПрАТ «Райз-Максимко», а також сторони вирішили внести зміни/доповнення, зокрема про те, що з 2017 року орендна плата складає 11222 грн 45 коп., що становить 10% нормативної грошової оцінки. Однак в порушення умов договору оренди землі відповідач не проводив обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексації, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди землі № 262/16 від 27 липня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 , спадкоємцем якої є ОСОБА_1 , та ПрАТ «Райз-Максимко», з наступними змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою від 14 березня 2018 року, щодо оренди земельної ділянки площею 4,4796 га, кадастровий номер :01:001:0155.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 невиплачену індексацію за договором оренди землі в розмірі 17162 грн 91коп.

Стягнуто з ТОВ «Райз Північ»» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2422 грн 40 коп. сплаченого судового збору.

Додатковим рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2024 стягнуто з ТОВ «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, ТОВ «Райз Північ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що сторони договору оренди землі визначили орендну плату не у фіксованому розмірі чи твердій грошовій сумі, а у відсотковому виразі від нормативно-грошової оцінки землі. Тому, на думку заявника апеляційної скарги, саме нормативна грошова оцінка землі є основною для визначення розміру орендної плати, а заміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. У період з 2017 - 2022 рік коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земельних ділянок сільськогосподарського призначення не змінювався та становив 1,0.

Звертає увагу на те, що орендна плата відсутня у зазначеному в ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» переліку доходів громадян, що підлягають індексації.

Вказує на те, що позивач не пред`являв претензій щодо сплати орендної плати не в повному обсязі та не скористався своїм правом вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Як на відсутність підстав для розірвання укладеного договору оренди, вказує на те, що між сторонами фактично існує спір щодо проведення неправильного розрахунку індексації орендної плати, яка передбачена договором оренди земельної ділянки та стосується недоплачених сум.

У визначений апеляційним строк, позивачем відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, від представника апелянта надійшла заява з проханням слухати справу в її відсутність, апеляційну скаргу підтримує, тому колегія суддів вважає за необхідне слухати справу у відсутність не з`явившихся сторін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий номер :01:001:0155, площею 4,4796 га, за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він набув в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_2 (а.с. 7,8, 9).

27 липня 2016 року ОСОБА_2 уклала з ПрАТ «Райз-Максимко» договір оренди землі № 262/16 щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0155, площею 4,4796 га, строком на 10 років (а.с. 10-11).

27 липня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесено запис про інше речове право 15659546, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 29 липня 2016 року № 64713596 (а.с. 13-14).

У пункті 9 договору оренди землі № 262/16 від 27 липня 2016 року визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та розмірі 7 % нормативної грошової оцінки, що складає 7855 грн 71 коп.

Згідно п. 10 договору оренди землі № 262/16 від 27 липня 2016 року обчислення розміру орендної плати на земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Відповідно до п. 11 договору оренди землі № 262/16 від 27 липня 2016 року орендна плата вноситься у такі строки: 1 (один) раз на рік по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 01 грудня.

У пункті 38 договору оренди землі № 262/16 від 27 липня 2016 року зазначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п. 39 договору оренди землі № 262/16 від 27 липня 2016 року розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Відповідно до додаткової угоди № 1 про зміну сторони та внесення змін і доповнень до договору оренди землі № 262/16, зареєстрованого 27 липня 2016 року за № 15659546, укладеного 14 березня 2018 року між ОСОБА_4 (орендодавець), ПрАТ «Райз-Максимко» (орендар) та ТОВ «Райз Північ» (новий орендар) орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди. Сторони домовилися внести зміни/доповнення в договір оренди, зокрема, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 112224 грн 47 коп., з 2017 року орендна плата складає 11222 грн 45 коп., що становить 10 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 15).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18 лютого 2024 року № 366280021 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видаваного 08 лютого 2022 року приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Сумської області Лебедєвою Л.М., позивачу ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0155, площею 4,4796 га. (а.с. 16)

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 14 лютого 2024 року вбачається, що ТОВ «Райз Північ» було нараховано та виплачено ОСОБА_1 орендну плату без вирахування податків та інших обов`язкових платежів у лютому 2022 році 12344 грн 67 коп., в грудні 2022 році 12344 грн 72 коп., у вересні 2023 році 12344 грн 67 коп. (а.с. 19).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що з боку відповідача здійснювалася систематична сплата ОСОБА_1 орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто існує невиконання умов договору.

Проте, з таким висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися повністю не може, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Зі змісту укладеного між сторонами договору оренди землі №267/16 від 27 липня 2016 року та додаткової угоди до цього договору, слідує, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції.

Колегія суддів не може погодитися з присудженим до стягнення з відповідача розміром заборгованості з орендної плати за вказаним договором оренди землі.

Зокрема, аналіз частини 3 статті 762 ЦК України дозволяє стверджувати, що договором найму або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Це правило розраховано на те, щоб на майбутнє можна було змінювати або навіть забезпечити автоматичну зміну розміру плати за користування. Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації.

Індексація проводиться наймачем шляхом множення розміру орендної плати на коефіцієнт індексації, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується плата за користування.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18, від 09 червня 2021 року у справі №948/393/20.

Оскільки сторони не передбачили в договорі оренди, що при обчисленні розміру орендної плати враховується сукупний індекс інфляції з квітня 2018 року, то з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди землі щодо періоду внесення орендної плати, на користь його дійсності, чинності та виконуваності, коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати за спірний період, як добуток індексів інфляції з 01 січня відповідного року до визначеної сторонами договору дати виконання зобов`язань зі сплати орендної плати 01 грудня.

Тому, розмір орендної плати, який підлягав сплаті товариством за договором оренди землі №262/16 від 27 липня 2016 року, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 14 березня 2018 року:

за 2020 рік складає 11677 грн 61 коп. (11222,45 x 1.04055827 (індекс інфляції за період з 01.01.2020 до 01.12.2020), сплачено відповідачем 12348 грн 00 коп.;

за 2021 рік 12272 грн 78 коп. (11222,45 x 1.09359178 (індекс інфляції за період з 01.01.2021 до 01.12.2021), сплачено відповідачем 12344 грн 67 коп.;

за 2022 рік 14109 грн 22 коп. (11222,45 x 1.25723182 (індекс інфляції за період з 01.01.2022 до 01.12.2022), сплачено відповідачем 12344 грн 72 коп. (розмір недоплати становить 1764 грн 50 коп.);

за 2023 рік 11711 грн 00 коп. (11222,45 x 1.04353331 (індекс інфляції за період з 01.01.2023 до 01.12.2023), сплачено відповідачем 12344 грн 67 коп.

Отже, в супереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язання за укладеним договором оренди землі, оскільки виплата орендної плати 2022 рік позивачу була проведена не у повному обсязі. Розмір недоплаченої орендної плати становить 1764 грн 50 коп., що і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Відсутність у договорі оренди землі узгодженого сторонами порядку обрахування орендної плати з урахуванням індексу інфляції не звільняє відповідача, як зобов`язану сторону договору, від виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Переглядаючи рішення суду в частині вирішення позовних вимог про розірвання укладеного між сторонами договору оренди землі №262/16 від 27 липня 2016 року, колегія суддів звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Пунктом «д» частини 1 статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/23 виснувала, що у разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначеного умовами договору оренди землі, тобто орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України - у разі істотності порушення договору іншою стороною.

Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.

У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 910/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини другої статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.

Розірвання договору як санкція має бути максимально збалансованим і відповідати тяжкості допущеного порушення. Вирішальне значення для застосування зазначеного припису закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення має вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19).

Колегією суддів було встановлено, що дійсно відповідачем не було виконано взятих на себе зобов`язань за договором оренди землі щодо виплати орендної плати з урахуванням індексації за 2022 рік, розмір недоплати за цим договором становить 1764 грн 50 коп. з 14109 грн 22 коп.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, колегією суддів не було встановлено систематичної сплати відповідачем орендної плати не у повному обсязі, а допущене відповідачем порушення укладеного між сторонами договору оренди землі №349/16 не є істотним, в розумінні ст. 651 ЦК України.

Враховуючи те, що колегією суддів не було встановлено системного невиконання відповідачем умов укладеного договору оренди землі №267/26 щодо виплати орендної плати, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання цього договору задоволенню не підлягають.

Виходячи з викладеного, на підставі п. 3) та п. 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог, а в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати підлягає зміні в частині розміру орендної плати, зменшивши розмір стягнутої з відповідача орендної плати до 1764 грн 50 коп.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Підлягає зміні також рішення суду та додаткове рішення суду в частині розподілу судових витрат.

Пропорційно до частки задоволених позовних, з відповідача на користь позивача належить стягнути 124 грн 52 коп. судового збору та 308 грн 43 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Крім того, пропорційно до частки задоволених вимог апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача належить стягнути 2757 грн 45 коп. судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Відповідно до приписів п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню , що відповідає позиції Верховного Суду , викладеній в ухвалі від 5 червня 2024 року № 583/2206/23.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 373, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2024 року скасувати в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про розірвання договору оренди землі та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» про розірвання договору оренди землі.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 квітня 2024 року змінити в частині присудженого до стягнення розміру орендної плати та в частині розподілу між сторонами судових витрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 1764 гривні 50 копійок заборгованості з орендної плати, обрахованої без вирахування податків та інших обов`язкових платежів, та 124 гривні 52 копійки судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Додаткове рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23 квітня 2024 року змінити в частині присудженого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» на користь ОСОБА_1 308 гривень 43 копійки витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз Північ» 2757 гривень 45 копійок судового збору за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов