Справа № 286/4174/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Шалига А. Ю.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Словечанської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до суду з позовом до Словечанської сільської ради, що знаходиться за адресою: с.Словечне Коростенського району Житомирської області, вул.Поліська, буд. 9, в якому, з врахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Льонок» с.Можари Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 4566 грн., що належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , 1934 року народження, на підставі рішення Овруцької райдержадміністрації № 428 від 17.12.1997 року та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0274155, зареєстрованого 31.01.2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 485, мотивуючи зокрема тим, що нотаріусом їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадщини у зв`язку з тим, що відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0274155, і хоч на його підставі державні акти на право власності на земельну ділянку не видавалися, проте були помилково видані ОСОБА_4 , 1934 року народження, замість ОСОБА_4 , 2014 року народження.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову, з врахуванням уточнення позовних вимог, не заперечує.

Враховуючи, що неявка учасників справи в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, керуючись нормами ст.223 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності її учасників.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , 1934 року народження, яка доводиться позивачу ОСОБА_1 матір`ю, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права.

За життя ОСОБА_4 , 1934 року народження, заповідала все своє майно та майнові права своїй дочці ОСОБА_1 , 1966 року народження, що стверджується копією заповіту, посвідченого 14.03.2006 року секретарем виконавчого комітету Левковицької сільської ради Овруцького району Житомирської області Стоцьким М.В.

Позивач стверджує, що до складу спадкового майна після смерті матері ввійшло право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок» с.Можари Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 4566 грн., що підтверджується копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0274155, зареєстрованого 31.01.2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 485.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та його батьки. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Позивач, будучи дочкою померлої ОСОБА_4 , є її спадкоємцем, як за заповітом, так і за законом першої черги, прийняла спадщину у встановленому законом порядку, подавши до Овруцької державною нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим заведено спадкову справу № 366/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що вбачається із Інформаційних довідок із Спадкового реєстру від 14.01.2025 року № 79698115, № 79698132 та підтверджується листом Овруцької ДНК від 20.01.2025 року № 216/01-16. Проте державним нотаріусом Овруцької державної нотаріальної Фрусевич І.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.10.2024 року за № 2022/02-14, якою ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), оскільки згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 03.02.2023 року за № Л-7/0-27/6-23 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0274155 державні акти на право власності на земельну ділянку не видавалися, проте були помилково видані ОСОБА_4 , 1934 року народження, замість ОСОБА_4 , 2014 року народження.

Позивач у позові просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Льонок» розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), і належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , 1934 року народження, так як на ім`я останньої був виписаний та виданий в одному примірнику сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0274155, зареєстрований 31.01.2000 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 485, оскільки на підставі рішення Овруцької РДА від 17.12.1997 року № 428 ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП підприємства «Льонок» розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 4566 грн., і вона, ОСОБА_4 , відповідно до проектно-технічної документації із землеустрою щодо організації земельних часток (паїв) та складання Державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам реформованого КСП «Льонок» Можарівської, Левковицької, Лучанківської сільських рад Овруцького району Житомирської області, була включена до списку громадян-членів СТОВ „Можарівське, які мають право на земельну частку (пай), під порядковим номером 236 (номери ділянок: рілля 451, кормові 1144), про що повідомлено листом Відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 15.09.2021 року № Л-217/0-0.29-215/138-21. Проте сертифікат в оригіналі не зберігся і у спадкоємця відсутній.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно з пунктами 1, 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок розпаювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) (п.1). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними (п.2).

Згідно з пунктом 5 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - свідоцтво про право на спадщину; - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Як вбачається з листа Відділу в Овруцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 15.09.2021 року № Л-217/0-0.29-215/138-21, площа земельної частки (паю), що перебувала у колективній власності КСП «Льонок» Можарівської, Левковицької, Лучанківської сільських рад Овруцького району Житомирської області, на яку мала право ОСОБА_4 , становить 2,34 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), і їй, ОСОБА_4 , за життя видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) по реформованому КСП «Льонок», тоді як державного акту на право власності на земельну ділянку вона не отримувала.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Як роз`яснив Верховний суд України у п.11 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 5 Земельного кодексу України 1990 року, який був чинний на момент виникнення у спадкодавців права на отримання земельної частки (паю), було передбачено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

Таким чином, оскільки член КСП спадкодавець, який мав право на земельну частку (пай) і за життя отримував сертифікат на право на земельну частку (пай), який відповідно до закону є основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП, що дає підстави для включення до складу спадщини права на отримання земельної частки (паю), відтак спадкоємець має право на земельну частку (пай), посвідчену цим сертифікатом. З огляду на викладене, позовні вимоги про визнання права власності за позивачем на земельну частку (пай) після померлої її матері підлягають задоволенню.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право власності на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Льонок», с.Можари Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, розміром 2,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості), вартістю 4566 грн., яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , 1934 року народження, виданого на підставі розпорядження Овруцької РДА від 17.12.1997 року № 428, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 31.01.2000 року за № 485.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.01.2025 року.

Суддя: В. І. Вачко