Справа № 127/1222/25
Провадження № 2/127/150/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі судді Воробйова В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії, мотивуючи позовну заяву тим, що між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 було укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 за №1365 від 25.08.2021 року. Згідно умов договору постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати у споживача за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, на підставі сертифікованих даних комерційного обліку та Актів приймання-передавання товару (електричної енергії) з умови наявності у межах приватного домогосподарства споживання електричної енергії приватним домогосподарством. Проте, ТОВ «Енера Вінниця» не було здійснено повну оплату за отриману електроенергію за період з липня по жовтень 2024 року, в результаті чого утворилась заборгованість в сумі 84164,00 грн.

Також позивач зазначає, що протягом дії договору відповідачем постійно порушувались строки оплати обсягу придбаної електричної енергії. Тому, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦПК України, відповідач повинен сплатити позивачу інфляційні втрати у розмірі 4574,89 грн., 3% річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 1067,77 грн. Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, проте вони не дали результату. Враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з ТОВ «Енера Вінниця» на його користь заборгованість за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством ОСОБА_1 від 25.08.2021 року за липень, серпень, вересень, жовтень 2024 року в загальній сумі 84164,00 грн., 3% річних в сумі 1067,77 грн., інфляційні втрати в розмірі 4574,89 грн. та судовий збір в розмірі 968,96 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Так, на виконання вимог ухвали суду, у визначений судом строк, представником відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого частково визнає пред`явлені позовні вимоги. Товариство здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії юридичним та фізичним (побутовим) споживачам, відповідно до отриманої ліцензії починаючи з 01.01.2019 року. Відповідач приєднався до умов публічного договору приєднання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг опублікованого на офіційному веб-сайті товариства за особовим рахунком № НОМЕР_1 , здійснив фактичне споживання електричної енергії та оплату виставлених рахунків. Обєкт відповідача, на який здійснюється постачання електричної енергії розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Дійсно 25.08.2021 року між товариством та позивачем підписано договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1365. За даним товариством заборгованість перед позивачем становить 84164,00 грн., яка складається з нарахувань: за липень 2024 року в сумі 31746,98 грн.; за серпень 2024 року в сумі 41799,40 грн.; за вересень 2024 року в сумі 31730,29 грн.; за жовтень 2024 року в сумі 25412,79 грн. При цьому, товариство здійснило часткову сплату зазначеної вище заборгованості в сумі 33720,51 грн. до відкриття судом провадження (до 20.01.2025 року): 10.09.2024 року 5111,26 грн.; 11.10.2024 року 6729,70 грн.; 05.11.2024 року 5108,58 грн.; 03.12.2024 року 4091,46 грн. Товариство здійснило сплату залишку зазначеної вище заборгованості після відкриття судом провадження (27.01.2025 року) в сумі 84164,02 грн. Таким чином, позовні вимоги щодо заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1365 визнаються товариством повністю і заборгованість в сумі 84164,00 грн. оплачена повністю. В зв`язку з цим, на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, в частині оплаченої товариством суми заборгованості, на думку представника відповідача, суд має закрити провадження у справі. У разі закриття справи за відсутності предмета спору судові витрати не стягуються. Щодо нарахування штрафних санкцій, то зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду за наявності для цього певних обставин. Так, товариство надає відповідні докази, які підтверджують об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунку та просить це врахувати при винесені рішення. З огляду на викладене, представник відповідачяа просив закрити провадження у справі в частині сплати заборгованості по договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом №1365 від 25.08.2021 року в сумі 84164,00 грн. Зменшити розмір неустойки: інфляційні в сумі 4574,89 грн., та 3% річні в сумі 1067,77 грн. з урахуванням наданих доказів, які підтверджують об`єктивну неможливість своєчасного здійснення розрахунку. Також просив судовий збір залишити за позивачем.

Позивачем, на виконання вимог ухвали суду, у визначений судом строк, надіслано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої вимоги відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, ним не визнаються повністю з таких підстав. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 КЦ України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Договором №1365 передбачено сплату неустойки у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Проте у позовній заяві вимоги щодо сплати неустойки (пені) згідно з умовами договору заявлено не було. Таким чином, прохання відповідача щодо зменшення неустойки є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, адже фактично відповідач просив суд зменшити незаявлені позивачем вимоги. На підставі викладеного позивач просив відмовити в задоволенні відзиву на позовну заяву у справі №127/1222/25 в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 25.08.2021 року між ТОВ «Енера Вінниця» та ОСОБА_1 було укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №1365, за умовами якого споживач (позивач) має право продавати постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру обєктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподавства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим договоровом.

Постачальник універсальних послуг зобов`язаний купувати у споживача за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, електричну енергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, на підставі Звіту про покази засобів обліку та Актів приймання-передавання товару (електричної енергії) (п. 2.2. договору).

Згідно з п. 4.1. договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата за продану електричну енергію, вироблену в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, здійснюється постачальником універсальних послуг до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

На дату введення в експлуатацію генеруючої установки 25.08.2021 року «зелений» тариф за цим договором становить 5,3491 грн.(п. 4.3 договору).

На виконання укладеного договору між сторонани було підписані звіти про обсяги та напрямки перетоків електричної енергії за «зеленим» тарифом за період з квітня 2024 року по жовтень 2024 та акти купівлі-продажу електричної енергії за цей же період (а.с. 6-7), в яких визначено обсяг та вартість електроенергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, з яких утримано податок на доходи фізичних осіб та розмір сплаченого військового збору.

Однак, відповідач у порушення умов Договору постійно затримував виконання своїх зобов`язань, сплачував не в повному обсязі (а.с. 21-27), в зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. Таким чином, станом на жовтень 2024 року заборгованість ТОВ «Енера Вінниця» перед ОСОБА_1 за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством від 25.08.2021 року № 1365 за вироблену та продану електроенергію складала 84164,00 грн. (а.с. 13 на звороті), що визнається відповідачем. Так, заборгованість за липень 2024 року становить 20445,03 грн., за серпень 2024 року 26918,82 грн., за вересень 2024 року 20434,31 грн., за жовтень 2024 року 16365,84 грн.

11.12.2024 року позивачем було надіслано відповідачу претензію-вимогу про сплату вартості проданої електричної енергії за «зеленим» тарифом згідно з договором №1365 від 28.08.2021 року в сумі залишкової заборгованості станом на 11.12.2024 року 98200,14 грн. залишки по актам купівлі-продажу електричної енергії за счервень-жовтень поточного року (а.с. 12-13).

На наступний день позивачем було отримано відповідь, згідно з якою перед товариством існує заборгованість в розмірі 124 млн. грн., тому воно не може виконувати належним чином свої зобов`язання по укладеним договорам купівлі-продажу електроенергії за «зеленим» тарифом, вироблену з альтернативних джерел. При цьому, товариство докладає всіх зусиль для проведення оплати приватним домогосподарством за електроенергію, вишукуючи додаткові джерела фінансування (а.с. 11).

Разом з тим, з наданих відповідачем копій квитанцій (а.с. 47) встановлено, що 27.01.2025 року ТОВ «Енера Вінниця» здійснило погашення всієї суми заборгованості перед ОСОБА_1 . На підставі цього представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив закрити провадження у справі за відсутності предмета спору.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21).

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання як такого, що не відповідає вимогам законодавства, зокрема провадження відкрито за всіма вимогами, а не по кожній окремо та закрити провадження по справі можна в разі, якщо всі вимоги вирішено.

Щодо позовної вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, то слід зазначити таке.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики від 14.11.2006 №519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Останній характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базовим.

Тобто відповідно до ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується при обчисленні суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов`язань у грошовій одиниці України, тобто у гривні.

Отже, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) вказано, що «у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зазначено, що «стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)».

Судом встановлено, що неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав позивача.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку щодо їх обґрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «ЕнераВінниця» 4574,89 грн. - інфляційних втрат, 1067,77 грн. - 3% річних підлягають задоволенню. Наведений розрахунок відповідачем не спростовано.

Разом з тим, щодо заяви відповідача про зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, то суд зазначає, що із ст. 549, 551 ЦК України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних та інфляційних втрат не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Відтак, правові підстави для зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат відсутні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача були порушенні, існувала заборгованість за договором, розмір якої встановлений судом, тому підлягає стягненню з відповідача 3% річних та інфляційні втрати. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє з тих, підстав, що відповідач надав докази (квитанції) про сплату позивачу 84164,00 грн. боргу за договором купівлі-продажу електроенергії, що стороною позивача не заперечується.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 60,08 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог (6,2%).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 533, 549, 610, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» про стягнення заборгованості за договором про купівлю-продаж електричної енергії.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 3% річних в сумі 1067,77 грн. (одна тисяча шістдесят сім гривень 77 коп.) та інфляційні втрати в розмірі 4574,89 грн. (чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири гривні 89 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 60,08 грн. (шістдесят гривень 08 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Енера Вінниця», місцезнаходження: 21037, м. Вінниця, вул. Пирогова, 131, .

Повний текст судового рішення складений 06.02.2025 року.

Суддя: