Справа № 367/7877/23
Провадження №2/367/973/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Шпильового Р.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СМАРТ ГРУП», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про скасування рішення державного реєстратора, -

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СМАРТ ГРУП», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про скасування рішення державного реєстратора, яка обґрунтована наступним.

14 лютого 2014 року між Кредитною спілкою «КС Володар» (далі - КС «КС Володар», кредитодавець) та ОСОБА_6 (далі - позичальник, боржник) укладено кредитний договір №ДЗ-1324.3 (далі - Кредитний договір від 14.02.2014), з відповідними додатковими договорами та додатками, згідно із яким позичальник отримав кредит у розмірі 587058,32 грн на строк, що не перевищує 60 місяців, до 14 лютого 2019 року, за користування якими зобов?язався сплачувати проценти у розмірі 25% річних.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору від 14.02.2024 кредитодавець протягом 14 днів з дня укладання даного договору укладає з ОСОБА_3 (далі - Позивач), яка є майновим поручителем Позичальника, договір іпотеки, за яким передається в іпотеку належне їй на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05 липня 2013 року, індексний номер 5771223, квартира загальною площею 99,4 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., під номером АДРЕСА_1 .

06 березня 2014 року між КС «КС Володар» та ОСОБА_3 , яка є майновим поручителем за ОСОБА_6 , укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Л.М. за реєстровим №1743 (далі - Договір іпотеки від 06.03.2014).

Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки від 06.03.2014 цей Договір забезпечує у повному обсязі вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором №Д3-1324.3 від 14.02.2014, зі змінами та доповненнями, укладеного між Позичальником ( ОСОБА_6 ) та Іпотекодержателем (КС «КС Володар»).

Відповідно до п. 1.3 Договору іпотеки від 06.03.2014 предметом іпотеки за цим Договором є квартира, яка складається з 2 (двох) житлових кімнат, загальною площею 99,4 кв.м., житловою площею 39,6 кв.м., під номером АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.2 Договору іпотеки від 06.03.2014 за цим Договором випущена заставна серії АА №000097 від 06.03.2014 року.

Заставна АА №000097 на дату випуску містила наступні реквізити: боржник ОСОБА_6 , майновий поручитель - ОСОБА_3 , іпотекодержатель - КС «КС Володар», № та серія заставної - АА000097, дата складання - 06.03.2014, термін виконання основного зобов?язання - 14.02.2019, розмір основного зобов?язання - 587 058 грн. 32 коп.

Через більш, ніж 8 місяців після укладання кредитного договору, а саме 01 жовтня 2014 року між КС «КС Володар» (Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СМАРТ ГРУП» (далі - ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП», Поручитель) укладено договір поруки № 1-10/14п.

Згідно з п. 1.1 Договору поруки №1-10/14 від 01.10.2014 за даним Договором Поручитель зобов?язується перед Кредитором, у випадку невиконання ОСОБА_6 своїх зобов?язань за Кредитним договором №ДЗ-1324.3 в частині повернення суми отриманого Позичальником за Кредитним договором кредиту, відсотків за користування ним та сплати штрафних санкцій, виконати зобов?язання Позичальника, що виникли з кредитного договору, згідно наданого Кредитором розрахунку.

28 жовтня 2014 року ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» як поручитель по договору поруки № 1-10/14п від 01.10.2014 за основним кредитним зобов?язанням, на вимогу первинного кредитора КС «КС Володар», погасило заборгованість позичальника ( ОСОБА_6 ) по основному зобов?язанню у розмірі 1 230 411,49 грн.

Як вбачається з ряду індосаментів заставної серія АА № 000097 від 06.03.2014 року, КС «КС Володар» того ж дня, а саме 28 жовтня 2014 року, згідно договору купівлі-продажу заставної №7865 від 28.10.2014, передала заставну серії АА № 000097 ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП».

02 грудня 2014 року між ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» та ОСОБА_5 укладено Договір про відступлення права вимоги №02-1/12 від 02 грудня 2014 року за договором поруки №1-10/14п від 01 жовтня 2014 року за кредитним договором №ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року, відповідно до якого останній набув повний обсяг майнових прав первинного кредитора.

Згідно п. 1.2 договору про відступлення права вимоги від 02.12.2014 під правом вимоги Сторони розуміють повний обсяг майнових прав (право вимоги) первісного кредитора у всіх без виключення грошових зобов`язаннях, які виникли на підставі договору поруки №1-10/14п від 01 жовтня 2014 року за кредитним договором №ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року.

Відповідно до п. 1.5 договору про відступлення права вимоги від 02.12.2014 первісний кредитор гарантує дійсність й повноту переданого права вимоги, а також, що право вимоги не передано (не відступлено іншим чином, не відчужено повністю або в частині жодній третій особі та не обтяжено правами жодних третіх осіб).

В той же день, згідно акту приймання-передачі до договору про відступлення права вимоги №02-1/12 від 02 грудня 2014 року за договором поруки №1-10/14п від 01 жовтня 2014 року за кредитним договором №ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» передала ОСОБА_5 право вимоги за кредитним договором від 14.02.2014 року та документи, які засвідчують право вимоги й інформацію, яка важлива для його здійснення.

Наступного дня, а саме 03 грудня 2014 року, ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу заставної серія АА № 000097, який посвідчений 03.12.2014 приватним нотаріусом КМНО Журавльовою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №8663. На підставі договору купівлі-продажу заставної від 03.12.2014 вчинено індосамент на заставній серія АА № 0000097 та внесено відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 17682722 від 03.12.2014. Стан заборгованості на дату передачі заставної становить загальну суму у розмірі - 1 100 000 грн. 32 коп.

11.04.2016 року приватним нотаріусом КМНО Мельник Н.О. внесено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 9). Підстава внесення запису: рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36.

30.03.2016 ОСОБА_5 , посилаючись на те, що ОСОБА_6 (боржник) не виконував взяті на себе зобов?язання за кредитним договором, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 за кредитним договором № ДЗ - 1324.3 від 14.02.2014 року в розмірі 1 260 670 грн 85 коп.

Згідно заочного рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року по справі № 760/6034/16-ц позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ТОВ «Траєкторія» заборгованість за договором про відступлення права вимоги №02-1/12 від 02 грудня 2014 року за договором поруки №1-10/14п від 01 жовтня 2014 року за кредитним договором № Д3-1324.3 від 14 лютого 2014 року в розмірі 1 260 670,85 грн.

Про рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 за ОСОБА_4 (Відповідачем) представнику ОСОБА_3 адвокату Климову О.Ю. стало відомо в липні 2023 року під час розгляду Апеляційним судом м. Києва цивільної справи № 760/6034/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ТОВ «Траєкторія» про стягнення боргу.

Зазначає про те, що судами першої та апеляційної інстанції по справі №760/6034/16-ц вище зазначені обставини встановлено.

Вважає, що рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 за ОСОБА_4 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 9, є незаконним та підлягає скасуванню, враховуючи наступне.

Нерухоме майно - квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , належить Позивачу на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області 05 липня 2013 року, індексний номер 5771223. Державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено Реєстраційною службою Ірпінського міського управління юстиції Київської області 01 липня 2013 року. Номер запису про право власності: 1537907, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 9.

Вказує, що рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 за ОСОБА_4 порушує право власності Позивача.

Посилаючись на норми цивільного законодавства, зазначає про те, що внаслідок вторинності іпотечних правовідносин, у випадку заміни сторони первинного зобов?язання, яке було забезпечене іпотекою, одночасно мають відступатися і права іпотекодержателя (кредитора за основним зобов`язанням).

Таким чином, враховуючи, що укладений між ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» та ОСОБА_5 договір про відступлення права вимоги від 02 грудня 2014 року № 02-1/12 відповідно до положень ч. 1 ст. 204 Цивільного кодексу України є чинним, у ОСОБА_4 право вимоги за основним зобов?язанням - кредитним договором №ДЗ-1324.3 від 14 лютого 2014 року не виникло, оскільки, в момент укладання договору купівлі-продажу заставної від 03.12.2014 у продавця ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» цього права вже не було у зв?язку з його відчуженням ОСОБА_5 ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» на момент укладання та підписання договору купівлі-продажу заставної від 03.12.2014 вже не мала статусу кредитора за Основним зобов?язанням. Відповідно, відповідач не міг стати іпотекодержателем та не став ним.

Звертає увагу на те, що для породження договором правових наслідків необхідним є існування предмету договору.

Існування договору про відступлення права вимоги від 02 грудня 2014 року №02-1/12 на користь ОСОБА_5 спростовує набуття та наявність у Відповідача будь-яких майнових прав щодо іпотечного майна та, відповідно, унеможливлює законну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що були здійснені державним реєстратором Мельник Н.О.

Отже, на момент укладання договору купівлі-продажу заставної від 03.12.2014 ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» правом вимоги не володіло, тому продати неіснуюче право Відповідачу не могло. ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» могло відступити (продати) тільки ті права вимоги, які дійсно існували та йому належали.

Таким чином, Відповідач право вимоги до ОСОБА_6 не міг набути та не набув.

Відповідно, правових підстав для звернення Відповідачем про стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не існувало.

Таким чином, зазначає про те, що рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 за ОСОБА_4 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 9, підлягає скасуванню.

До того ж, звернення ОСОБА_5 як кредитора за основним зобов`язанням про стягнення грошових коштів з ОСОБА_6 та звернення ОСОБА_4 про стягнення на нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , створило собою «подвійне» стягнення за кредитним договором від 14.02.2014. Тобто, з ОСОБА_6 стягнуто й грошові кошти, й квартиру.

Крім зазначеного, кредитний договір №ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 взагалі є неукладеним, оскільки ОСОБА_6 коштів не отримував. Тобто, ОСОБА_6 не став боржником за кредитним договором, на забезпечення виконання якого був укладений договір іпотеки від 06.03.2023. Так, згідно п. 1.2 кредитного договору № ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 року розмір кредиту, що надається Кредитодавцем - Кредитною спілкою «КС Володар» Позичальнику - ОСОБА_6 (Відповідач) за даним договором, становить 286 458 грн 32 коп.

Згідно п. 2.1 кредитного договору №ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 року надання кредиту здійснюється за заявою Позичальника шляхом видачі його Позичальнику або оплати Кредитодавцем з рахунку Кредитної спілки «КС Володар» пред?явлених Позичальником документів, призначення платежу в яких відповідає цілям надання кредиту, визначених п. 1.4 договору. Згідно п. 2.2 кредитного договору №Д3-1324.3 від 14.02.2014 року днем надання кредиту вважається день фактичної видачі Кредитодавцем грошових коштів або день оплати одного або більше платіжних документів безготівково.

Згідно п. 3.1.1. Кредитодавець зобов?язаний протягом 1-го робочого дня, що наступає з наступного за днем укладання даного договору, а також договору поруки, надати Позичальнику кредит на умовах визначених договором.

Таким чином, кредитним договором від 14.02.2014 року передбачено порядок виконання зобов?язання по наданню кредиту. При цьому, сам договір не містить умов/ посилань, що підписання цього договору свідчить про отримання коштів Позичальником до підписання цього договору та/або в момент його підписання.

Враховуючи, що первинний кредитор (Кредитна спілка «КС Володар») кошти на виконання кредитного договору від 14.02.2014 року не надав, а ОСОБА_6 кошти не отримав, в нього не виникало і не могло виникнути зобов?язання по поверненню кредитних коштів, а у КС «КС Володар» не виникало право вимагати їх повернення. При цьому, будь-які належні та допустимі докази отримання коштів ОСОБА_6 не існують. Відповідно, і вимога «КС Володар» від 28.10.2014 року до поручителя ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» є безпідставна та надумана.

Отже, і начебто виконання ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» обов?язку по сплаті заборгованості за ОСОБА_6 на підставі договору поруки від 01.10.2014 року в сумі 1 230 411,49 грн є безпідставним та надуманим. Із зазначеного випливає, що жодних прав на підставі договору купівлі-продажу заставної № 8663 від 03.12.2014 ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» передати ОСОБА_4 не могло, оскільки саме не володіло правом вимоги до ОСОБА_6 .

Таким чином, іпотекою забезпечуються виключно реальні зобов?язання або вимоги, які можуть виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Тобто, якщо основне зобов?язання відсутнє, то вони не може бути забезпечено будь- яким способом забезпечення зобов?язання, зокрема іпотекою.

Вказує про те, що при підписанні договору кредитного договору №ДЗ-1324.3 сторони погодили, що надання кредиту проводиться шляхом одного з можливих варіантів: видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви, перерахуванням коштів за платіжними документами. Тобто, кредитний договір № Д3-1324.3 від 14.02.2014 лише передує факту видачі готівки, однак його не підтверджує. Заява на видачу готівки повинна оформлюватись після або під час підписання кредитного договору. Операція видачі кредиту відбувається після укладення договору та подання заяви на видачу готівки (п.п. 2.1, 2.2, 3.1.1 кредитного договору від 14.02.2014).

Тобто, кредитний договір №ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 не є підтвердженням надання/отримання кредиту, а лише відображає намір Позичальника ( ОСОБА_6 ) та Кредитодавця (КС «КС Володар») вступити в правовідносини. На етапі підписання кредитного договору № ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 правовідносини між ОСОБА_6 та КС «КС Володар» не виникли, оскільки такий документ за своєю природою вказує лише умови кредитування: строки, розміри надання та повернення кредиту, порядок кредитування та інші умови. Після укладання договору, для здійснення операції надання/отримання кредитних коштів готівкою, повинна була бути оформлена Заява на видачу готівки, яка підписується сторонами (позичальником та кредитодавцем). Саме Заява на видачу готівки є первинним документом, який підтверджує факт надання кредитодавцем та факт отримання позичальником готівкових кредитних коштів, тому і є основною підставою для розрахунків, порядок яких визначається кредитним договором.

При цьому, заява на видачу кредитних коштів ОСОБА_6 не подавалась. Видача кредитних коштів не підтверджена документально, а лише фіктивно зазначена в документах задля створення уявлення про виконання КС «КС Володар» покладених на не зобов?язань.

Таким чином, вважає, що є обґрунтованим висновок, про те, що зобов?язання по кредитному договору від 14.02.2014 року не виконані саме кредитодавцем, тобто договір є неукладеним, оскільки докази факту отримання ОСОБА_6 (боржником) грошових коштів відсутні.

Вказує також, що обов?язковою передумовою передання прав Кредитора іншій особі є набуття таких прав саме первинним Кредитором - КС "Володар", а відповідальність у поручителя виникає виключно перед Кредитором у тому ж обсязі, що і у боржника.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_6 грошові кошти за Кредитним договором від 14.02.2014 не отримано, то і не могло бути порушено порядку та строків сплати відсотків та повернення кредиту, оскільки в останнього не виникла заборгованість за кредитним договором від 14.02.2014 року.

Відповідно, у Відповідача не могло виникнути право вимоги на підставі договору купівлі-продажу заставної від 03.12.2014 через не існування такого права взагалі.

Отже, у Відповідача не виникло законних підстави для звернення стягнення на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Враховуючи нереальність першочергового права «КС Володар» на повернення кредитних коштів, всі інші дії та договори щодо переходу такого нереального права не мають юридичної сили та правового значення для вирішення справи. Проте, зазначене доводить неможливість Відповідачем набути право вимоги за кредитним договором від 14.02.2014 року, яке не виникало взагалі.

Додатково зазначає про те, що вимога про визнання кредитного договору від 14.02.2014 року неукладеним не є належним способом захисту та не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

Крім зазначеного, представник позивача вказує про те, що Договору іпотеки від 06.03.2014 ОСОБА_3 не підписувала. Проставлений на документі підпис є відмінним від її підпису. Примірник зазначеного договору у ОСОБА_3 відсутній, що знову ж таки ставить під сумнів належність останній підпису на Договорі іпотеки від 06.03.2014. До того ж, ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_6 взагалі не були обізнана ні щодо факту укладання правочину з КС «Володар», ні щодо змісту даного правочину.

Зазначену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно вимогу від ОСОБА_4 про усунення порушення від 23.11.2015 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не отримували.

Направлення такої вимоги іпотекодавцю про усунення порушень основного зобов?язання обгрунтовується саме тим, що іпотекодавець має право замість боржника усунути порушення основного зобов?язання і тим самим убезпечити себе від звернення стягнення на належний йому предмет іпотеки.

Крім того, звертає увагу, на те, що за відсутності належного надсилання вимоги відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Як вбачається з опису вкладення «цінний лист» вимога про усунення порушення направлена ОСОБА_4 на ім?я ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_3 , що є відмінною від місця реєстрації (місця проживання) ОСОБА_3 . Про зазначенні обставини ОСОБА_4 було достовірно відомо, зважаючи на наступне.

Договір іпотеки від 06.03.2014 містить відомості про місцезнаходження та інші реквізити Сторін договору. Зокрема, місцем реєстрації Іпотекодавця ОСОБА_3 вказано АДРЕСА_4 . Враховуючи, що ТОВ «ФК СМАРТ ГРУП» після укладення договору купівлі-продажу заставної від 03.12.2014 передало ОСОБА_4 оригінал договору іпотеки, останній повинен був бути ознайомлений з його змістом та місцем реєстрації ОСОБА_3 .

Направляючи вимогу про усунення порушення до іпотекодавця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ціле направлено вказав невірну адресу отримувача вимоги - ОСОБА_3 , з метою, аби остання не мала можливості отримати лист та ознайомитись зі змістом вимоги.

При цьому, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу лише формально містить відмітку в графі «вручено», оскільки за адресою, на яку ОСОБА_4 відправлено вимогу, ОСОБА_3 не зареєстрована та не проживає. До того ж підпис, який підтверджує вручення листа є відмінним від підпису, що належить ОСОБА_3 , що видно без застосування спеціальних знань.

Таким чином, враховуючи, що жодних поштових відправлень від ОСОБА_4 ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_6 не отримували, отже й проставити свій підпис на вимозі про усунення правопорушення від 23.11.2016 не могли.

Підсумовуючи, зазначає, що ОСОБА_4 не дотримано порядку щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику вимоги про усунення порушення основного зобов`язання, передбаченого ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», тому застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на квартиру є незаконним.

Вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, та оскільки порушення права власності позивача відбулось в результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_4 , заявлені позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав від 13.04.2016, опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення.

Зазначає, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності не може бути звернена до реєстратора як до відповідача, оскільки реєстратор зобов?язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

24.04.2024 представником позивача подано заяву про зміну підстав позову, яка прийнята судом, та яка мотивована наступним.

Так, адвокат Климов О.Ю. зазначає про те, що виникла необхідність у зміні (доповненні) підстав позову у зв?язку з тим, що державний реєстратор - приватний нотаріус КМНО Мельник Н.О., приймаючи рішення про державну реєстрацію права власності за Відповідачем, діяв всупереч вимогам ст. 37 Закону України «Про іпотеку». При цьому, безумовною підставою для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки є порушення іпотекодержателем вимог законодавства при реалізації позасудової процедури звернення стягнення на предмет іпотеки. До таких порушень належить, зокрема й відсутність експертної оцінки предмета іпотеки на день його відчуження.

Тобто, вартість квартири на момент набуття її у власність Відповідачем, яка мала бути встановлена на підставі оцінки предмета іпотеки суб?єктом оціночної діяльності, визначена не була. Зазначене позбавило позивача права на відшкодування суми перевищення 90 % відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог Іпотекодержателя (Відповідача) та отримати різницю між вартістю квартири та кредитною заборгованістю боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, приватним нотаріусом КМНО Мельник Н.О. внесено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 9). Підстава внесення запису: рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36.

Як вбачається з п. 5.2 ст. 5 Договору іпотеки від 06.03.2014, звернення стягнення на предмет іпотеки за цим Договором здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса і реалізації, в подальшому, предмета іпотеки у порядку, передбаченому п. 5.3 цього Договору, чинним законодавством України або застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченого сторонами у ст. 6 цього Договору.

Згідно з п. 6.1 ст. 6 Договору іпотеки від 06.03.2014 у випадку невиконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором зі змінами та доповненнями та/або Іпотекодавцем зобов?язань за цим договором, Іпотекодержатель вправі звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі цього Договору згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке визначає можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст.ст.36, 37 Закону України «Про іпотеку», а саме: 6.11. Іпотекодержатель має право оформити на себе право власності на предмет іпотеки згідно чинного законодавства України в порядку, передбаченому цим Договором.

Отже, договір іпотеки від 06.03.2014 містить застереження, яке передбачало право Відповідача задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у спосіб, встановлений статтею 37 Закону №898-IV.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Відповідач не надав реєстратору (нотаріусу) всіх необхідних документів для проведення державної реєстрації права власності на предмети іпотеки за Іпотекодержателем, а саме: доказів проведення оцінки нерухомого майна та доказів отримання Іпотекодавцем повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки з результатами оцінки цього майна. При цьому, іпотекодержатель (Відповідач) не міг набути у власність предмет іпотеки без визначення вартості такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки, здійсненої суб?єктом оціночної діяльності.

Отже, іпотекодержатель, станом на момент виникнення спірних у цій справі правовідносин, не міг набути у власність предмет іпотеки без визначення вартості такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки, здійсненої суб?єктом оціночної діяльності.

Таким чином, вказує про те, що державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО Мельник Н.О. при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності за Відповідачем, яке начебто виникло на підставі договору іпотеки, не було враховано, що іпотекодержатель (Відповідач) набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб?єктом оціночної діяльності, а такої оцінки проведено не було.

Звертає увагу на те, що ціна набуття права власності на предмет іпотеки є істотною обставиною, тому Іпотекодержатель зобов?язаний надати державному реєстратору документ про експертну оцінку предмета іпотеки для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ним.

Підставою для скасування державної реєстрації права власності на предмет іпотеки є порушення Іпотекодержателем вимог законодавства при реалізації позасудової процедури звернення на предмет іпотеки. До таких порушень належить, зокрема й ненадання експертної оцінки предмета іпотеки на день його відчуження.

У зв?язку з викладеним, державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО Мельник Н.О. порушено порядок проведення реєстраційної дії, а саме незаконно внесено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 (номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 9).

Підсумовуючи викладене, представник позивача вказує про те, що зазначені у заяві підстави про зміну предмета позову додатково свідчать про обґрунтованість позовних вимог та порушення Відповідачем законних прав позивача.

Рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О., індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36, про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на предмет іпотеки прийнято з порушенням вимог Закону. Відповідач неправомірно набув право власності на предмет іпотеки у власність без встановлення його вартості, визначеної на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб?єктом оціночної діяльності.

Просить суд скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36, за ОСОБА_4 на нерухоме майно - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 14143625, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 9.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

07.11.2023 до суду від представника відповідача надходив відзив на позов, в якому зазначалось про те, що сторона відповідача не погоджується з позовними вимогами повністю і просить суд в задоволенні позову відмовити з наступних підстав.

Так, з позовної заяви зрозуміло, що через 7 років та 6 місяців після задоволення вимог іпотекодержателя та виселення Позивача з іпотечної нерухомості, Позивач ставить під сумнів законні дії реєстратора щодо прийняття рішення індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 та просить, за будь-яких обставин, скасувати це рішення. Позовні вимоги Позивача спираються на наступні твердження. Відповідач не має і не міг мати права вимоги по основному зобов`язанню по кредитному договору №1324.3 від 14.02.2014 року тому що, на думку Позивача, існує інша вимога по зобов`язанню, яку пред`явлено іншою особою до боржника по основному зобов`язанню, як регрес за виконання іншого зобов`язання по іншому договору поруки. Відповідач не має права іпотекодержателя по договору іпотеки від 06.03.2014 зареєстровано під номером 1742, оскільки, в нього відсутнє право вимоги по основному зобов`язанню, так як Відповідач, на думку Позивача, не є кредитором по основному зобов`язанню, тому що кредитором є інша особа, вимоги якої Позивач оскаржує в суді як недійсні. Реєстратор неправильно прийняв рішення індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36, тому що Відповідач умисно не надіслав вимогу про усунення порушення на адресу Позивача, та на поштовому повідомленні про вручення міститься не підпис Позивача, не зазначаючи яким чином, де і коли Позивач отримав це повідомлення про вручення та опис, який знаходився в середині конверта. Позивач просить скасувати рішення державного реєстратора індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36, тому що він протягом 9 років і 6 місяців не знав про існування та зміст кредитного договору №1324.3 від 14.02.2014, за який він поручився власним майном та надав це майно в іпотеку, яка нотаріально засвідчена та в подальшому власноручно видав цінний папір - Заставну. Позивач просить скасувати рішення індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36, тому що, на його думку, Боржник по зобов`язанню, за яке Позивач поручився, не отримував кредитні кошті, бо на думку Позивача відсутні «будь-які належні та допустимі докази отримання коштів». Позивач просить скасувати рішення індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36, тому що він, через 9 років і 6 місяців, вирішив що в нього не має екземпляра договору іпотеки, він його не укладав, підпис на договорі іпотеки іншої особи.

Зазначає про те, що Відповідачем, дійсно була подана заява до реєстратора, в якій він просив зареєструвати за ним іпотечне майно. На дату подання заяви реєстратором не було виявлено ніяких перешкод для прийняття відповідного рішення, яке Позивач оскаржує.

Вказує про те, що Позивач самостійно, по свої волі, уклав договір іпотеки і таким чином обмежив свої майнові права. Тому твердження Позивача щодо порушення рішенням реєстратора індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 майнових прав Позивача не відповідає дійсності. Прийняття рішення реєстратором - є наслідком дій Позивача. Позивач поніс матеріальну відповідальність, передбачену Законом, за свої дії.

Крім того, представник Відповідача зазначає щодо посилання Позивача на факти, встановлені в справі 760/6034/16-ц.

Так, Позивач в свої позовній заяві посилається на обставини, котрі, на його думку, були встановлені судом, а саме на заочне Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року по справі 760/6034/16-ц. Позивач посилається на норми ЦПК, а саме ч 5. ст 82. Але Позивач приховує від суду те, що вищевказане Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2016 року по справі №760/6034/16-ц було скасовано Апеляційним судом міста Києва саме по скарзі боржника ( ОСОБА_6 ). На теперішній час справа №760/6034/16-ц розглядається знову Апеляційним судом міста Києва, тому що Касаційна інстанція частково задовольнив скаргу опонента боржника та направила справу на новий розгляд. Зазначає, що ні Позивач, ні Відповідач не є учасниками тієї справи. В справі, на яку посилається Позивач, розглядається стягнення боргу з боржника ( ОСОБА_6 ) за договором поруки, який був виконаний і право вимоги по ньому було відступлено іншій особі. Позивач не може або навмисно не хоче розрізняти, що стягнення боргу по договору поруки № 1-10/14п від 01.10.2014 року - це інший борг по відношенню до боргу по основному зобов`язанню по кредитному договору № ДЗ- 1324.3 від 14.02.2014 року, вимога по якому була забезпечена договором іпотеки від 06.03.2014 року, на забезпечення якого був виданий ним цінний папір - Заставна серія АА000097 від 06.03.2014 року. Предмет спору в справі №760/6034/16-ц не має ніякого відношення до вимог, які Позивач звернув до Відповідача в свої позовній заяві. Рішення по справі № 760/6034/16-не прийнято на теперішній час і, відповідно не вступило в законну силу.

Крім того, представником Відповідача зазначалось щодо застосування строку позовної давності у даній справі, з огляду на таке.

Твердження Представника Позивача, адвоката Климова О.Ю. про те, що йому стало відомо про рішення індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав їх обтяжень на нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , не може бути визнаним як дата, коли Позивач дізнався про це рішення, з наступних причин: 1. Представник Позивача не є стороною судового процесу, тому коли він дізнався про ту чи іншу дію, не має значення для обчислення строку позовної давності. 2. Позивач був обізнаний про прийняття рішення іпотекодержателем щодо стягнення на предмет іпотеки ще задовго до прийняття оскаржуваного рішення реєстратором, бо Позивач був учасником двох судових справ №367/7266/14-ц та №367/3044/15-ц про його виселення з іпотечної квартири. 3. Позивач мав можливість дізнатись про прийнятим рішення з публічного Реєстру речових прав на нерухоме майно доступ до якого є відкритим. 4. Позивач отримав від Відповідача вимогу про усунення порушень по зобов`язанням по кредитному договору. 5. Позивач звільнив іпотечну квартиру, оскільки, вона вибула з його власності в 2016 році.

Таким чином, дата прийняття рішення приватним нотаріусом КМНО Мельник

Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 29232098 від

13.04.2016 року і є датою початку обліку строку позовної давності, бо саме в цей день

інформація про це рішення була розміщена в публічному реєстрі.

Тобто, Позивач просить скасувати рішення номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 29232098 від 13.04.2016 року 13:48:36 за ОСОБА_4 , яке відбулося 7 років та 6 місяців назад.

З позовної заяви вбачається, що позивач вимог про визнання іпотеки припиненою не заявляє, не спростовує невиконання ним умов кредитного договору та наявності кредитної заборгованості. Відповідно до умов укладеного ним іпотечного договору, який ним не оспорено ні в цілому, ні в частині, передбачено, зокрема, можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону «Про іпотеку».

Як вбачається з матеріалів справи, 09.10.2023 року Позивачем подано позовну заяву до Ірпінського міського суду Київської області про скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 29232098 від 13.04.2016 року 13:48:36 за Задорожним С.В.

Отже, представник Відповідача зазначає про те, що даний спір за своєю правовою природою є - віндикаційним позовом, так як Відповідач зазначений у відповідному реєстрі власником.

По такому зверненню пройшов строк позовної давності, який визначено в три роки, тобто, такий строк закінчився 13.04 2019 року.

Відтак, Відповідач просить суд, керуючись ст. 267 ЦК України, застосувати строк позовної давності.

Ухвалою суду від 10.10.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 11.03.2024 залучено до розгляду цивільної справи № 367/7877/23 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СМАРТ ГРУП», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою суду від 26.09.2024 по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Климов О.Ю. в судових засіданнях надавав усні і письмові пояснення, повністю підтримував позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на докази, які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, тощо.

Представник відповідача - адвокат Сухоярська Л.М. в судових засіданнях заперечував проти позовних вимог і просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, взявши до уваги всі надані документи, пояснення та відзив на позов.

Треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СМАРТ ГРУП», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши думку сторін по справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В ч.1 статті 5 ЦПК України, зазначено про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

У відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1ст. 76 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В своїй позовній заяві Позивач ставить під сумнів саме існування зобов`язання по кредитному договору № ДЗ0-1324.3 від 14.02.2014 року.

З огляду на зазначене, суд вказує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 уклав кредитний договір № ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 року з додатковими угодами.

ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки від 06.03.2014 року на забезпечення боргу ОСОБА_6 по кредитному договору № ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 року. Цей договір іпотеки був посвідчений 06.03.2014 року приватним нотаріусом КМНО Журавлевою Л.М. за номером 1743.

Боржник видав цінний папір - Заставну, серія АА № 000097, дата складання 06.03.2014, чим підтвердив існування боргу по кредитному договору № ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 року.

Постановою Верховного суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №760/6034/16-ц від 15 лютого 2023 року були встановлені обставини: «14 лютого 2014 року між КС «КС Володар» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № ДЗ-1324.3 з відповідними додатковими договорами, згідно з умовами якого він отримав кредит у розмірі 587 058,32 грн на строк, що не перевищує 60 місяців, до 14 лютого 2019 року, зі сплатою 25 відсотків річних за користування кредитними коштами».

Тобто, факт отримання коштів по кредитному договору та існування основного зобов`язання встановлено зазначеною вище постановою.

Крім того, в своїй позовній заяві Представник Позивача наголошує на тому, що ОСОБА_3 . Договору іпотеки від 06.03.2014 року не підписувала. Проставлений на документі підпис є відмінним від її підпису. Примірник зазначеного договору у ОСОБА_3 відсутній, що ставить під сумнів належність останній підпису на Договорі іпотеки від 06.03.2014. Ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_6 взагалі не були обізнані щодо факту укладення правочину з КС «КС «Володар» та щодо змісту даного правочину. Зазначену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно вимогу від ОСОБА_4 про усунення порушення від 23.11.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не отримували.

Проте, як встановлено судом та вбачається з наданих доказів, Позивачем був підписаний договір іпотеки від 06.03.2014 року на забезпечення боргу боржника по кредитному договору № ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 року. Цей договір іпотеки був посвідчений 06.03.2014 року приватним нотаріусом КМНО Журавлевою Л.М. за номером 1743. Згідно Закону України «Про нотаріат» в процесі укладання цього договору встановлювалась особа яка його підписала, а саме Позивач. Доказів тому, що даний договір визнавався недійсним чи удаваним немає, а отже, договір був діючим до закінчення іпотеки.

Разом з тим, ОСОБА_3 був виданий цінний папір - ОСОБА_7 за її підписом. Доказів тому, що цей цінний папір не оформлений відповідно до вимог діючого законодавства і визнавався недійсним, немає. На Заставній також розташовано підпис боржника ОСОБА_6 , яким він підтверджує інформацію Заставної.

На екземплярі кредитного договору № ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 та додатковому договорі № 1 до кредитного договору міститься підпис ОСОБА_3 про обізнаність з умовами договору і про розуміння того, що в ньому написано. ОСОБА_6 також підтвердив підписом свою обізнаність щодо змісту цього договору.

Позивач видав цінний папір - Заставну, серія АА000097 від 06.03.2014 року, в змісті якої присутня вся інформація щодо розміру основного боргу боржника, зобов`язань боржника та наслідків невиконання цих зобов`язань. На цьому цінному папері також і Позивач, і боржник поставили свої підписи.

В судовому засіданні представник Відповідача зазначала про те, що Позивач ОСОБА_3 і боржник ОСОБА_6 були сторонами в судових справах про їх виселення з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка була іпотечним майном у зв`язку з прийняттям іпотекодержателем рішення про задоволення вимог іпотекодержателя, а саме справа №367/7266/14-ц, яка слухалась Ірпінським міським судом Київської області та справа №376/3044/15-ц, яка також слухалась тим самим судом. В обох випадках суд робив запити, якими встановлювались місце реєстрації Позивача та ОСОБА_6 , та розсилав по даним адресам матеріали справи, судові повістки, ухвали. Обидва рази Позивач домовлявся з стороною, ініціюючою судовий процес про добровільне виселення та звільнення квартири Позивачем, про позасудове вирішення питання звільнення квартири та після багатьох суперечок звільнив цю квартиру, при цьому, вивіз усі речі, в тому числі, сантехнічні прилади, східці від міжповерхової драбини, прилади обліку та елементи електропроводки та водопостачання квартири.

Таким чином, представник Відповідача стверджувала, що вимоги даного позову є надуманими, неправдивими та направлені на створення основи для штучного позову.

Крім того, Позивач стверджує в позовній заяві, що існування договору про відступлення права вимоги від 02 грудня 2014 року № 02-1/12 на користь ОСОБА_5 спростовує набуття та наявність і Відповідача будь яких майнових прав щодо іпотечного майна, та відповідно, унеможливлює законну реєстрацію права власності на нерухоме майно».

Щодо даного твердження, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відступлення права вимоги по договору про відступлення права вимоги від 02 грудня 2014 року № 02-1/12 на користь ОСОБА_5 відбулося по відношенню до іншої особи. Позивач не є стороною цього договору відступлення.

Так, Договір № 02-1/12 від 02 грудня 2014 року має назву договір відступлення права вимоги за договором поруки № 1-18/14п від 01.10.2014 за кредитним договором №ДЗ-1324.3 від 14.02.2014 року. Тобто, цим договором були відступлені права, які виникли з договору поруки, яким ТОВ «ФК Смарт Груп» поручилася перед КС «КС Володар» за повернення суми отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій і відповідно до твердження Позивача, сплатила на користь КС «КС Володар» 1 230 411,49 грн.

Також в індосаментному ряді Заставної відображена заборгованість за кредитом на різні дати користування кредитом. В першому записі зазначено, що станом на 14.10.2014 року «стан заборгованості на дату передачі Заставної загальна сума заборгованості 2 119 510, 76 грн., а саме: сума основного боргу - 598 058.32 грн., заборгованість за відсотками - 1 159 340.79 грн., пеня - 8 867,13 грн., послуги ТОВ «ВВС» - 353 253,52 грн.».

Надалі, в Індосаментному ряді Заставної сума заборгованості зменшується, видно що боржник або його поручитель/поручителі поступово зменшував/ли заборгованість. Тобто, по договору поруки, право по якому було відступлене договором № 02-1/12 від 02 грудня 2014 року було сплачено частково борг за відсотки, пеню та штрафи, а борг за основним зобов`язанням та інша частина пені, відсотків перейшов до Відповідача по Заставній. ТОВ «ФК Смарт Груп» уклало два правочини: уклало договір поруки та придбало цінний папір - Заставну.

Надалі, право вимоги по договору поруки ТОВ «ФК Смарт Груп» переуступило по договору № 02-1/12 від 02 грудня 2014 року ОСОБА_5 , а Заставну передав - по договору купівлі-продажу Заставної від 03.12.2014 р. Відповідачу.

Останній запис в індосаментному ряді Заставної станом на 03.12.2014 року свідчить про те, що до Відповідача перейшов борг в розмірі 1 100 000 грн., який складається з наступних частин: сума основного боргу - 598 058.32 грн, пеня за невчасно повернену основну суму по кредиту - 274 058.32 грн, пеня за невчасно сплачені відсотки по кредиту 444.19 грн, відсотки нараховані з 29.10.2014р. по 03.12.2014 р.- 72 177.09 грн, відсотки, сплачені ТОВ «ФК Смарт Груп» згідно Договору поруки за кредитним договором № ДЗ-1324.3 від 14.02.14 - 439 845.90 грн. «

З цього вбачається, що після 28.10.14 р. власник основного зобов`язання за кредитом ТОВ «ФК Смарт Груп» продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом до 03.12.2014 (дати передачі Заставної Відповідачу), які, в подальшому, відступив Відповідачу одночасно з основним зобов`язанням та з частиною зобов`язань, сплачених ТОВ «ФК Смарт Груп» згідно Договору поруки за кредитним договором № ДЗ-1324.3 від 14.02.14.

З Постанови Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №760/6034/16-ц від 15 лютого 2023 року, вбачається, що 01 жовтня 2014 року між КС «КС Володар» та ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» укладений договір поруки № 1 - 10/14 п, згідно з яким товариство зобов`язалося перед кредитором, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором від 14 лютого 2014 року № ДЗ-1324.3, виконати зобов`язання позичальника, що виникли з кредитного договору, згідно з наданим кредитором розрахунком. Внаслідок невиконання ОСОБА_6 умов кредитного договору у нього утворилася заборгованість у розмірі 1 230 411,49 грн. 28 жовтня 2014 року ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» виконало зобов`язання ОСОБА_6 за вказаним кредитним договором, сплативши КС «КС Володар» заборгованість у розмірі 1 230 411,49 грн. 02 грудня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія Смарт Груп» та позивачем ОСОБА_5

укладений договір про відступлення права вимоги № 02-1/12 за договором поруки від 01 жовтня 2014 року № 1-10/14п та кредитним договором від 14 лютого 2014 року № ДЗ-1324.3, відповідно до умов якого договірна вартість права вимоги становить 779 565,61 грн.

Тобто, Верховний Суд встановив, що по договору про відступлення права вимоги № 02-1/12 за договором поруки від 01 жовтня 2014 року № 1-10/14п та кредитним договором від 14 лютого 2014 року № ДЗ-1324.3 до ОСОБА_5 перейшла тільки частина боргу за зобов`язаннями по кредитному договору.

Крім того, судом встановлено, що у Відповідача наявні оригінали кредитного договору, договору іпотеки, договору купівлі-продажу заставної, заставної, витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, що також підтверджує той факт, що ОСОБА_5 було придбано відсотки.

З викладеного вище, можна дійти висновку про те, що існування інших зобов`язань у боржника, який відмінний від Позивача, існування інших кредиторів та їх звернення за захистом своїх прав, ніяким чином не впливає на наявність майнових прав у Відповідача.

Щодо тверджень представника Позивача про недійсність Звіту про оцінку ринкової вартості квартири.

Частиною 1 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Відповідно до частини 1 статті 10 цього Закону, оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Статтею 3 цього Закону визначено, що оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Частиною 1 статті 9 цього Закону встановлено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Національним стандартом № 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 (далі - Національний стандарт № 1), зокрема визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна (пункти 50 - 55).

Частиною 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Таким чином, оцінка спірного об`єкта нерухомого майна має здійснюватися відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» з урахуванням положень Національного стандарту № 1, яким визначено загальні засади.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що: замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. При цьому, замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Згідно з пунктом 50 Національного стандарту № 1, проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до пункту 51 Національного стандарту № 1, незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та поясинах з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методологічних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновки про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Згідно із абзацами 2 - 5 пункту 53 Національного стандарту № 1, залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки, оцінювач повинен, зокрема, проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, включаючи вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання), а також існуючий стан використання об`єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання, а також зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту та визначити правові обмеження щодо об`єкта оцінки та врахувати їх вплив на вартість об`єкта оцінки.

Разом з цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту № 1, звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.

Представником Відповідача суду було надано Звіт про оцінку майна щодо об`єкта оцінки з додатками квартири АДРЕСА_1 , визначена станом на 20.11.2015, згідно якого вартість квартири становить 912880 грн без ПДВ. Звіт підготовлено суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Восток-Оценка» на підставі візуального огляду і проведених оціночних процедур із застосуванням порівняльного підходу.

Проведений аналіз Звіту на його відповідність вищенаведеним положенням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національного стандарту № 1 не дозволяє дійти висновку про те, що всупереч частині 2 статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» суб`єктом оціночної діяльності не було недотримано вимог частини 1, 6 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», та порушення положень пунктів 50 - 51, 56 Національного стандарту № 1.

Так, Державна реєстрація прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р № 1127 (надалі Порядок) та розділом 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Порядок регламентує всі дії державного реєстратора, які він повинен виконати щодо реєстрації. Згідно п.6 цього Порядку Державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса. Згідно п.8 цього Порядку Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв за умови відсутності підстав для її прийняття, передбачених законом. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

Тобто, Порядок реєстрації, відмінний від затвердженого Кабінетом Міністрів України неможливий.

Згідно Порядку п. 40 Державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України.

Крім того, п.61 Порядку затверджує перелік документів необхідних для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки: оригінал або засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату; довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше 10 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; заставна.

А у разі надсилання вимоги, засобами поштового зв`язку державним реєстратором за допомогою офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку перевіряється за штриховим кодовим ідентифікатором поштового відправлення факт його вручення адресату, відмови адресата від одержання чи повернення відправнику у зв`язку з відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення. Сканована копія відомостей за результатами такої перевірки долучається до відповідної заяви.

Представник Відповідача в своїх пояснення суду повідомляла про те, що Відповідач виконав усі умови щодо надання відповідних документів, надав всі документи, реєстратор їх перевірив і прийняв відповідне законне рішення щодо реєстрації прав за Відповідачем.

Так, в матеріалах справи міститься копія вимоги про усунення порушень, яка була відправлена на адресу Позивача і кредитора, повідомлення про вручення поштового відправлення від 03.12.15, описи вкладення, відповідні касові чеки. Крім того, Позивачу надсилалися вимоги про усунення порушення.

Твердження представника Позивача щодо неотримання Позивачем вимог є помилковими, оскільки, на бланках повідомлень про вручення міститься печатки Укрпошти і відповідні підписи.

Таким чином, прийняття рішення індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав їх обтяжень на нерухоме майно квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , відповідає вимогам чинного законодавства.

Крім того, суд зазначає наступне.

Заставна - це іпотечний цінний папір , який засвідчує безумовне право його власника на отримання від боржника виконання за основним зобов`язанням, за умови, що воно підлягає виконанню в грошовій формі, а в разі невиконання основного зобов`язання - право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заставна оформляється, якщо її видача передбачена іпотечним договором.

Після державної реєстрації іпотеки оригінал заставної передається іпотекодержателю, якщо інший порядок передачі заставної не встановлено іпотечним договором. Заставна не є емісійним цінним папером. Першим власником заставної є особа, яка на момент видачі заставної відповідно до умов іпотечного договору має статус іпотекодержателя. Якщо інше не передбачено іпотечним договором, оригінал заставної передається такому іпотекодержателю (частина перша статті 20 Закону України «Про іпотеку»).

Заставна може передаватися її власником будь-якій особі шляхом вчинення індосаменту. Наступний власник заставної набуває всі права іпотекодержателя (нового кредитора) за договором, яким обумовлене основне зобов`язання, та за іпотечним

договором, на підставі якого була видана заставна, а права попереднього власника

заставної як іпотекодержателя (первісного кредитора) припиняються. Попередній власник заставної на вимогу нового власника зобов`язаний передати новому власнику документи та інформацію, які є важливими для здійснення прав, що випливають із заставної (частина друга статті 20 Закону України «Про іпотеку»).

Передача заставної не потребує згоди іпотекодавця або боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця (частина перша статті 25 Закону України «Про іпотеку»).

Відступлення прав за іпотечним договором та основним зобов`язанням не допускається у разі видачі заставної. Після видачі заставної перехід прав

іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов`язанням до іншої

особи здійснюється шляхом передачі заставної у встановленому цим Законом

порядку (частина четверта статті 24 Закону України «Про іпотеку»).

Передача заставної здійснюється шляхом виконання на ній особою, якій належить заставна (індосантом), передавального напису (індосаменту) на користь іншої особи (індосанта) та передачі оригіналу заставної.

Передача заставної шляхом вчинення індосаменту надає індосату всі права іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов`язанням. Індосат набуває прав іпотекодержателя з моменту державної реєстрації відомостей про передачу заставної в установленому законом порядку (частина перша статті 26 Закону України «Про іпотеку»).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: заставна по своїй суті є ордерним цінним папером; цивільний оборот заставної, як цінного паперу, відбувається тільки внаслідок

передачі заставної шляхом виконання на ній особою, якій належить заставна (індосантом), передавального напису (індосаменту) на користь іншої особи (індосанта) та передачі оригіналу заставної. При цьому, індосантом може бути будь-який учасник цивільних відносин. Тобто, вчинення індосаменту - це: безпосередньо підписання індосаменту в розумінні передавального напису; передання (вручення) ордерного цінного папера із вчиненим на ньому індосантом вказаній в індосаменті особі; договір купівлі-продажу заставної, який по своїй сутності регулює внутрішні

відносини між індосантом та індосантом, не може бути кваліфікований як договір

факторингу, оскільки перехід прав іпотекодержателя за іпотечним договором та основним зобов`язанням до іншої особи здійснюється шляхом передачі заставної; недійсність договору купівлі-продажу заставної, з урахуванням того, що вчинення

передавального напису (індосаменту) є одностороннім абстрактним правочином, не

впливає на дійсність вчинення передавального напису (індосаменту).

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем була придбана Заставна АА № 000097, дата складання 06.03.2014, яка була видана Позивачем, мала підписи Позивача, як іпотекодавця, та ОСОБА_6 , як боржника. Заставна оформлена відповідно до чинного законодавства, а саме ст. 21 ЗУ «Про іпотеку», на відповідному бланку, має всі необхідні реквізити та підписи, недоліки оформлення цінного паперу відсутні.

В тексті Заставні вказано: розмір основного зобов`язання , а саме 587 058 грн. 32 коп.; умови, на яких боржник повинен виконувати свої зобов`язання; наслідки невиконання боржником своїх зобов`язань.

Тобто, цей цінний папір оформлений відповідно до норм та правил законодавства без зауважень і порушень як до форми так і до змісту цінного паперу.

Заставна, придбана Відповідачем, відповідно до ст. 22. ЗУ «Про іпотеку», має поле для вчинення індосаменту, яке несе інформацію щодо руху цього цінного паперу, його вартості, реквізитів на ім`я (назва) власників цього цінного паперу, печатки та підписи відповідних осіб.

З індосаментного ряду вбачається що Відповідач набув право на цей папір останнім з власників і тому саме він є кредитором по основному зобов`язанню та іпотекодержателем по іпотечному договору, який забезпечує вимоги по кредитному договору. Тобто, інші угоди чи інші договори за участю інших учасників індосаментного ряду або за участю інших осіб не можуть, згідно діючого законодавства, передати ніякій іншій особі право вимоги по основному зобов`язанню по кредитному договору.

Твердження Позивача щодо можливості володіння іншою особою правом вимоги по основному зобов`язанню по кредитному договору, при умові наявності у Відповідача цінного паперу - Заставної , володіння Відповідачем якою відображено в індосаментному ряді Заставної та державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (набуття Відповідачем статусу індосанта) є помилковими та протирічать нормам ( ч 1.ст 20, ч.2 ст 20, ч.4. ст 24, ст.25, ч.1. ст 26 "Закону про іпотеку") діючого законодавства.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Позивач в свої позовні заяві зазначив, що рішення індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав їх обтяжень на нерухоме майно квартиру за Відповідачем порушує право власності Позивача.

Так, в судовому засіданні представник Відповідача наголошувала на тому, що таке твердження не відповідає дійсності, оскільки, рішення державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав їх обтяжень на нерухоме майно - квартиру є тільки наслідком дій Позивача, який добровільно, без зовнішнього тиску, надав забезпечення боржнику ( ОСОБА_6 ) шляхом укладення договору іпотеки 06.03.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Журавлевою Л.М., на квартиру, що розташована за адресою : АДРЕСА_2 . Зазначене стверджується копією договору іпотеки 06.03.2014 року.

Представник Відповідача стверджувала, що в процесі укладання договору іпотеки нотаріус перевірив особисті документи Позивача, які посвідчують його особу, фактичну відповідність особи цим документам, дієздатність Позивача та інше. Тобто, нотаріус виконав всі вимоги Закону України «Про нотаріат» при посвідчені договору іпотеки. Також нотаріус внесла інформацію щодо наявності договору іпотеки та його умов в реєстр за номером 1743.

Позивач, укладаючи договір іпотеки, був обізнаний щодо іпотечного застереження і погодився, що в разі невиконання умов кредитного договору особою, зобов`язання, якої Позивач забезпечив іпотечним майном, настануть наслідки у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач також був обізнаний щодо умов кредитного договору, який був забезпечений Позивачем, що підтверджує напис на кредитному договорі № ДЗ- 1324.3 від 14.02.14 зроблений власноруч Позивачем щодо обізнаності умов договору і того, що Позивач погоджується з цими умовами. Зазначене стверджується копією кредитного договору № ДЗ- 1324.3 від 14.02.14. Також Позивач зробив напис на додатковому договорі № 1 до кредитного договору про обізнаність змісту цього документа та відсутність претензій, що стверджується копією додаткового договору №1.

Крім того, Позивач згідно договору іпотеки видав цінний папір - Заставну, яку також власноруч підписав, що стверджується копією договору іпотеки.

Разом з тим, представник Відповідача наголошувала на тому, що Позивачем не надано вирок у кримінальній справі, щодо приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , яким би було встановлено, що нотаріусом нотаріальні дії на бланках вчинені невставленою особою, а саме з підробленими підписами Позивача.

Підсумовуючи викладене, суд не знаходить в матеріалах справи доказів тому, що Позивач не вчиняв дії, які призвели до прийняття рішення індексний номер 29232098 від 13.04.2016 13:48:36 державного реєстратора приватного нотаріуса КМНО Мельник Н.О. про державну реєстрацію прав їх обтяжень на нерухоме майно, яке Позивач хоче скасувати. Разом з тим, доказів на підтвердження того, що державним реєстратором незаконно внесено запис про реєстрацію права за ОСОБА_4 на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , матеріали справи не містять.

З огляду на наведене вище, суд не знаходить підстав для задоволення позову та застосування такого способу захисту порушеного права як скасування рішення державного реєстратора від 13.04.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, яким зареєстровано право власності Відповідача на спірну квартиру, а отже позов не підлягає до задоволення.

В частині заявленого представником Відповідача клопотання про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто, сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов`язання, яким є строк виконання зобов`язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач . Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що даний позов про скасування рішення державного реєстратора від 13.04.2016 року щодо державної реєстрації права власності на спірну квартиру поданий позивачем до суду 09.10.2023 року, однак, судовий захист позивача у дотичних правовідносинах триває з травня 2016 року, що є поважною причиною переривання строку позовної давності, тому відсутні правові підстави застосування наслідків строку позовної давності, заявлених Відповідачем у розрізі даного спору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі відмови в задоволенні позову покладається на позивача.

Керуючись Законм України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Законом України «Про іпотеку», статтями 11, 16, 321, 328 ЦК України, статтями 7, 10, 76-81, 133, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ СМАРТ ГРУП», ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про скасування рішення державного реєстратора, - відмовити.

Повний текст судового рішення складено 07.02.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий