КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/9503/19-ц Головуючий у суді І інстанції Ільєва Т.Г.
Провадження № 22-ц/824/1785/2025 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

про залишення без розгляду заяви про відвід складу суду

06 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Київського апеляційного суду: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,Таргоній Д.О., від участі у розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У провадженні Київського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року визначено колегію суддів для розгляду вказаної справи у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) - Голуб С.А., судді: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.

Неодноразово витребувані у Печерського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи № 757/9503/19-ц надійшли до суду апеляційної інстанції 11 вересня 2024 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 11 жовтня 2024 року закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням її учасників.

В судовому засіданні 06 лютого 2025 року ОСОБА_1 заявив відвід колегії суддів Київського апеляційного суду: Голуб С.А., Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., від участі у розгляді даної справи, посилаючись на те, що вказана колегія суддів не задовольнила заявлені ним клопотання в ході здійснення судових процедур, обмежує його у праві доступу до інформації, без якої неможливо проводити розгляд спору по суті, приховує обставини, що входять до предмету доказування у справі.

На думку позивача, жодна людина не може довіряти такому складу суду, який є «перевертнем» та викликає в нього сумнів в об`єктивності та неупередженості під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Представник Міністерства юстиції України - Євглевська О.В. в судовому засіданні заперечувала проти заявленого відводу з підстав його необґрунтованості.

Прокурор Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону - Маліцька Ю.С. також заперечувала проти заявленого відводу, вважаючи, що позивач зловживає своїми процесуальними правами.

Заслухавши думку учасників справи, які заявились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та обставини заявленого відводу, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Отже, реалізація права особи на судовий захист здійснюється в порядку, встановлено процесуальним законом.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені положеннями статей 36, 37 ЦПК України.

Згідно із пунктами 3 і 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини третьої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно із вимогами частини п`ятої статті 39 ЦПК України якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У пункті 11 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства.

За частиною другою, третьою статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Положеннями частин першої, другої статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Колегія суддів враховує, що цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17 визначено, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, «injuria». Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Термін «зловживання правом» свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (схожі висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2019 року у справі № 905/945/18 та у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 906/936/18).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (справа «Шульга проти України», пункт 28, справа від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», пункт 24, рішення від 20 січня 2011 року).

Європейський суд з прав людини вказував, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії від 07 липня 1989 року).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Смірнова проти України» рішення від 08 листопада 2005 року, справа «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. Fгапсе, рішення від 27 квітня 2000 року). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (справа «Красношапка проти України» рішення від 30 листопада 2006 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що 09 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звертався до Київського апеляційного судуіз заявою про відвід судді-доповідача Голуб С.А. від участі у розгляді справи № 757/9503/19-цз підстав, передбачених пунктами 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Голуб С.А. від участі у розгляді справи № 757/9503/19-цвизнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського апеляційного суду Голуб С.А. від участі у розгляді справи № 757/9503/19-цвідмовлено.

В судовому засіданні 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 заявив клопотання про оголошення перерви для підготовки і подання заяви про відвід складу суду, яке було задоволено судом апеляційної інстанції та оголошено перерву до 12 грудня 2024 року.

09 грудня 2024 року позивач через підсистему «Електронний суд»надіслав заяву про відвід колегії суддів Київського апеляційного суду: Голуб С.А., Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., від участі у розгляді справи № 757/9503/19-цз підстав, визначених пунктами 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України, а саме внаслідок незгоди позивача із процесуальними рішеннями суду апеляційної інстанції та визначеним порядком розгляду його клопотань, які були заявлені в апеляційній скарзі та подані (заявлені) в ході апеляційного провадження у справі № 757/9503/19-ц.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 грудня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Київського апеляційного суду: Голуб С.А., Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., від участі у розгляді справи № 757/9503/19-ц визнано необґрунтованою та передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Київського апеляційного суду: Голуб С.А., Слюсар Т.А., Таргоній Д.О. відмовлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Білуха проти України, № 33949/02, § 49 - 52, від 09 листопада 2006 року).

Заявлений ОСОБА_1 в судовому засіданні 06 лютого 2025 року відвід колегії суддів Київського апеляційного суду: Голуб С.А., Слюсар Т.А., Таргоній Д.О., не містить обґрунтування обставин, які б давали підстави поставити під сумнів неупередженість або об`єктивність цього складу суду під розгляду справи № 757/9503/19-ц, а знову ж таки - зводиться лише до незгоди позивача із процесуальними рішеннями суду та визначеним судом апеляційної інстанції порядком розгляду його клопотань, які були заявлені в апеляційній скарзі та подані (заявлені) в ході апеляційного провадження у справі.

Доводи позивача про необ`єктивність та упередженість складу суду апеляційної інстанції, а також його припущення щодо заінтересованості колегії суддів і судді-доповідача зокрема у результаті розгляду даної справи були належним чином оцінені в зазначених вище ухвалах Київського апеляційного суду.

Положеннями частини четвертої статті 36 ЦПК України прямо передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді вінших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно із вимогами частини третьої статті 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З огляду на викладене, оскільки відвід колегії суддів у цивільній справі № 757/9503/19-ц заявляється позивачем повторно з підстав, які уже були розглянуті раніше іншим складом суду, а чинним процесуальним законом встановлена неприпустимість заявлення відводу судді (суддям) у зв`язку з незгодою з процесуальними рішеннями, ухваленими судом у цій справі, суд апеляційної інстанції розцінює заявлений ОСОБА_1 в судовому засіданні 06 лютого 2025 року відвід як зловживанням ним своїми процесуальними правами та залишити його без розгляду відповідно до вимог частини третьої статті 44 ЦПК України.

Одночасно апеляційний суд роз`яснює позивачуположення статей 44, 143-148 ЦПК України про неприпустимість зловживання своїми процесуальними правами, в тому числі подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи, та про обов`язок cуду вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами, зокрема, застосувати заходи процесуального примусу у випадку вчинення дій, що суперечать завданню цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 36, 39, 40, 44, 143, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати заявлений ОСОБА_1 в судовому засіданні 06 лютого 2025 року відвід колегії суддів Київського апеляційного суду: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,Таргоній Д.О., від участі у розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року у справі № 757/9503/19-ц зловживанням процесуальними правами позивача.

Заявлений ОСОБА_1 в судовому засіданні 06 лютого 2025 року відвід колегії суддів Київського апеляційного суду: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,Таргоній Д.О., від участі у розгляді цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року у справі № 757/9503/19-ц залишити без розгляду.

Попередити ОСОБА_1 про неприпустимість повторного зловживання процесуальними правами та вчинення дій, що суперечать завданню цивільного судочинства, у тому числі подання клопотань (заяв) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Попередити ОСОБА_1 про можливе застосування заходів процесуального примусу, передбачених статтею 144 ЦПК України, з метою спонукання до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.А. Слюсар

Д.О. Таргоній