Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.01.2025 Справа №607/9708/24 Провадження №2/607/71/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивачів адвоката Чудопалова Ю.Ю.

представника відповідача адвоката Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах яких діє адвокат Чудопалов Юрій Юрійович до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем та усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2024 позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем та усунення від права на спадкування.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначають, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилась дочка ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, після смерті якого спадщину шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини прийняли ОСОБА_1 та син спадкодавця від першого шлюбу ОСОБА_3 . Також, спадщину після смерті ОСОБА_1 , прийняла його донька ОСОБА_2 як така, що постійно проживала із ним на час смерті, за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з тим, оскільки на момент смерті померлий ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права після смерті батька, оскільки факт її спільного проживання із ОСОБА_1 не підтверджується реєстрацією місця проживання.

Крім того, позивачі вважають, що ОСОБА_3 підлягає усуненню від права на спадкування, оскільки спадкодавець ОСОБА_1 в силу тяжкої хвороби перебував в безпорадному стані та потребував допомоги від ОСОБА_3 , проте останній ухилився від такої допомоги.

Так, позивачі вказують, що з кінця 2020 року ОСОБА_1 хворів на онкологію та з того часу він потребував постійних обстежень, лабораторних досліджень, здачі аналізів та стаціонарних лікувань, оскільки його хвороба прогресувала та вимагала постійного лікування. ОСОБА_1 переніс дві операції на головному мозку, проходив курси хіміотерапії та реабілітації. Крім того, внаслідок хвороби, у нього було порушення функції ходи та самообслуговування, а також встановлено відсутність рухів правих кінцівок та неможливість самостійно ходити та стояти. Більше того, в останні місяці свого життя ОСОБА_1 був прикутий до ліжка, перебував у памперсах та потребував постійного догляду через прогресування симптомів пухлини головного мозку.

З огляду на вищевикладене, спадкодавець ОСОБА_1 потребував постійної допомоги від сина ОСОБА_3 , який в силу норм СК України був зобов`язаний піклуватись про батька та утримувати його.

Водночас, ОСОБА_2 не могла піклуватись про батька ОСОБА_1 , оскільки є особою з інвалідністю 2-ої групи з дитинства, у зв`язку із чим сама фактично потребує утримання та допомоги, реабілітації та лікування. Більше того, на час хвороби ОСОБА_1 вона навчалась та працювати не могла в силу проблем із здоров`ям та навчанням.

Окрім цього, ОСОБА_1 , була дружиною померлого ОСОБА_1 та єдиним годувальником в сім`ї з 4 осіб, двоє з яких особи з інвалідністю 2-ої групи, а відтак здійснювати догляд за чоловіком ОСОБА_1 не могла, оскільки працювала повний день. Водночас, єдиною особою, яка здійснювала догляд за батьком ОСОБА_1 є інший син спадкодавця ОСОБА_2 , 2001 року народження. При цьому останній звертався до відповідача ОСОБА_3 з проханням приїхати до батька та здійснювати за ним догляд по черзі, оскільки забезпечити комфорт батьку сім`я не могла. Поряд з цим, на прохання допомогти батьку матеріально або здійснювати за ним догляд відповідач ОСОБА_3 відмовлявся, фактично повністю ігноруючи батька. При цьому відповідач згадав про батька лише після його смерті, на похорони батька не приїхав, як і не займався його похованням.

На підставі викладеного позивачі просять суд: встановити факт простійного проживання ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем її батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.05.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засіданні. Витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи № 342/2022 заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1

30.05.2024 судом зареєстровано, надану на запит суду, копію матеріалів спадкової справи № 342/2022 заведену Тернопільською районною державною нотаріальною конторою, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1

23.07.2024 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Грицак А.М., у якому остання вказує, що як свідчать обставини справи, померлий ОСОБА_1 до хвороби фактично проживав по місцю реєстрації, а саме по АДРЕСА_2 , а не в квартирі за адресою АДРЕСА_1 як стверджують позивачі; при цьому у м. Тернополі він перебував періодично лише на лікуванні у медичних закладах. Крім того, зі слів відповідача ОСОБА_2 з померлим не проживала, періодично знаходилася за кордоном, про що свідчать оприлюднені нею ж світлини у різних соціальних мережах, а у зазначеній однокімнатній квартирі навіть не було елементарних умов для проживання трьох дорослих людей, а тому на переконання сторони відповідача факт спільного проживання, ведення спільного господарства, ОСОБА_2 спільно з спадкодавцем ОСОБА_1 є непідтвердженим і недоведеним. Щодо перебування спадкодавця в безпорадному стані та ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, то представник відповідача зазначає, що ОСОБА_3 у вересні 2020 року виїхав на проживання в Італію до своєї мами і з того часу в Україну не повертався, при цьому має там незначні періодичні заробітки, оскільки офіційно не працевлаштований. Поряд з цим, представник зауважує, що твердження позивачів про те, що вони зверталися по допомогу до відповідача і отримали його відмову в цьому не відповідають дійсності і відповідач заперечує такі обставини, а факти та докази таких звернень у матеріалах справи відсутні. Так само, позивачами не доведено наявність умисних дій чи бездіяльності відповідача, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу своєму батькові, а тому такі твердження позивачів сторона відповідача вважає безпідставним та необґрунтованим. Більше того, в матеріалах справи відсутні докази, що спадкодавець потребував допомоги саме від відповідача, оскільки позивачі стверджують, що проживали із спадкодавцем разом в одній квартирі, тому дана потреба теж є недоведеною. Також представник відповідача звертає увагу, що під час попередніх судових розглядів справ про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування після смерті ОСОБА_1 у справах № 607/14102/23 та № 606/9/24 цими ж самими позивачами до цього ж самого відповідача не піднімалися питання спільного проживання з спадкодавцем, виконання допомоги та опіки відповідачем. На підставі викладеного представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

08.08.2024 представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Чудопалов Ю.Ю. подав відповідь на відзив, у якому вказує, що відповідач у своєму відзиві не спростовує жодну із обставин вказаних у позові. Так, відповідач не вказує хто ж конкретно доглядав його батька та що саме він його доглядав і як його батько хворів, чи знає він кількість операцій, де такі операції проводились, яка була реабілітація батька. Відповідач не заявляє про жодну допомогу з свого боку сім`ї батька, однак як вбачається з відзиву про факт хвороби йому було відомо, як і про смерть батька. Представник зауважує, що єдиним аргументом відповідача є його виїзд за кордон, проте така обставина не підтверджується належними та допустимими доказами, Окрім цього, факт виїзду відповідача за кордон жодним чином не скасовує його обов`язок утримувати батька та доглядати його. Про будь-яку з його боку фінансову/моральну/фактичну допомогу відповідач навіть не згадує у відзиві і в дійсності її не було. Фактично відповідач вважає, що позивачі мали самостійно та повністю забезпечити догляд та утримання його батька з огляду на те, що він був їх батьком/чоловіком, та оскільки такий догляд та утримання фактично забезпечувалось сім`єю позивачів. Однак в силу хвороби спадкодавця, який був лежачим, у зв`язку із чим потребував сторонньої допомоги та догляду, що встановлено медичними документами, позивачі не могли самостійно вирішувати всі питання, які були пов`язані з його доглядом, у зв`язку із чим, спадкодавець потребував і допомоги відповідача, який міг би здійснити догляд за ним, хоча б почергово з іншими дітьми, фінансово допомогти, оплатити ліки, чи предмети догляду, лікування та операції. За весь час лікування відповідач жодного разу батька не відвідав, про вкрай важкий стан здоров`я спадкодавця він дізнався від ОСОБА_4 , племінника спадкодавця та двоюрідного брата відповідача, який і в подальшому повідомляв відповідача про проведені операції дороговартісні, проблеми з доглядом спадкодавця. Відповідач ж батьку навіть не телефонував, від батька слухавки не брав. При цьому, всій родині було відомо, що відповідач не допомагає батьку і не спілкується з ним. Щодо виїзду позивача ОСОБА_5 за кордон, то представник зазначає, що такий виїзд мав місце вже після смерті батька. Щодо проживання в однокімнатній квартирі сім`ї позивачів, то скрутні матеріальні умови один з доводів позову, про наявність потреби в догляді та утриманні спадкодавця і відповідачем. З огляду на викладене представник позивачів просив позов задовольнити у повному обсязі.

Протокольною ухвалою суду від 20.09.2024 постановленою в судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвокат Чудопалов Ю.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Грицак А.М. у судовому засіданні заперечила з приводу позову та просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позов.

Представник третьої особи Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, попередньо звернувшись до суду із заявою про розгляд справи без його участі, при розгляді вказаної справи покладається на думку суду.

Позивач ОСОБА_1 допитана в судовому засіданні в якості свідка суду пояснила, що вона була дружиною померлого ОСОБА_1 . Так, останній був зареєстрований с. Хмелівка, проте фактично постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 де разом з ним проживала вона, син ОСОБА_6 і дочка ОСОБА_7 . Вказала, що ОСОБА_1 був тяжко хворий, оскільки мав онкозахворювання пухлину головного мозку. У березні 2021 року він переніс першу операцію на мозку, а у жовтні 2021 року другу. Через 10 днів після другої операції його паралізувало, відтак він здійснював пересування на колісному кріслі. Останні 4 місяці життя, ОСОБА_1 був лежачим, не міг сам говорити та потребував постійної сторонньої допомоги. За ОСОБА_1 доглядав син ОСОБА_6 , а дочка ОСОБА_7 в цей час навчалась у Кременецькому педагогічному коледжі. Зазначила, що син померлого - ОСОБА_8 у 2020 році виїхав за кордон. Із ним у них були добрі стосунки. ОСОБА_8 телефонував до неї, проте вона не повідомляла йому про першу операцію та фінансової допомоги не просила жодного разу. Також вони зустрічались із дружиною ОСОБА_8 та вона привозила до них онука. У зв`язку із чим з початком війни вони переїхали в с. Хмелівка, де ОСОБА_1 і помер.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 суду пояснив, що він є рідним братом ОСОБА_1 . Йому відомо, що останній проживав разом із сім`єю у м. Тернополі в однокімнатній квартирі. Весною 2021 року ОСОБА_1 захворів у йому провели першу операцію. Надалі була друга операція, після якої ОСОБА_1 ходив з паличкою. ОСОБА_8 про хворобу батька розповів племінник ОСОБА_10 . Зазначив, що ОСОБА_8 не мав можливості допомагати батькові, оскільки не був матеріально забезпечений.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду повідомила, що вона є сусідкою в с. Хмелівка, а також її зять є племінником ОСОБА_1 . Вказала, що останній весь час проживав у м. Тернополі. Зі слів зятя знає, що ОСОБА_1 важко хворів та потребував допомоги. Також в селі збирали кошти для лікування ОСОБА_1 . Однак в період хвороби вона ОСОБА_1 не бачила.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 зазначила, що вона є матір`ю позивача ОСОБА_1 , а померлий ОСОБА_1 був її зятем. Вказала, що ОСОБА_1 важко хворів та переніс 2 операції. При цьому після другої операції ОСОБА_1 паралізувало та її дочка ОСОБА_13 доглядала його, також їй допомагала ОСОБА_7 . Вказала, що її дочка та ОСОБА_1 заощаджень не мали, а гроші на лікування позичали. Також вона допомагала із своєї пенсії. Їй відомо, що ОСОБА_8 не мав можливості допомогами батьку, а ОСОБА_14 у свою чергу сам завжди помагав сину.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є племінницею ОСОБА_1 . Їй відомо, що ОСОБА_1 разом з сім`єю проживав у АДРЕСА_3 . В подальшому він захворів на онкологію та переніс дві операції. Після другої операції стан ОСОБА_1 погіршився та приблизно у січні - лютому 2022 року він вже потребував допомоги. Зазначила, що позивач ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_1 та їй було дуже важко, у зв`язку із чим з початком війни вони переїхали в с. Хмелівка, де ОСОБА_1 і помер. Знає, що допомоги в сина ОСОБА_16 не просив, бо він не мав можливості йому допомагати. Про хворобу ОСОБА_1 . ОСОБА_8 повідомив її брат ОСОБА_10 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 , вказала, що вона є сусідкою з с. Хмелівка та знає сім`ю ОСОБА_18 . Зі слів свого чоловіка знає, що ОСОБА_1 жив у м. Тернополі, а у с. Хмелівка він з дружиною має дачу. Вказала, що ОСОБА_1 помер у с. Хмелівка, де проживав на час смерті з дружиною та дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Також вона знає сина ОСОБА_1 . ОСОБА_8 , оскільки бачила як він перший раз одружувався.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 суду повідомила, що вона є рідною сестрою позивача ОСОБА_1 . Зазначила, що померлий ОСОБА_1 жив у м. Тернополі з дружиною та двома дітьми, а зимою 2021 року захворів. ОСОБА_1 переніс 2 операції, при цьому після другої операції його стан погіршився, у зв`язку із чим він потребував допомоги. Ним опікувались дружина ОСОБА_1 та діти. Вона також допомагала, приносила ліки. На той час позивач ОСОБА_1 та син ОСОБА_6 працювали, а донька ОСОБА_7 навчалась. ОСОБА_1 помер у с. Хмелівка, де він проживав на час смерті з дружиною ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Знає, що ОСОБА_8 є сином померлого ОСОБА_1 від першого шлюбу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 зазначила, що вона є сусідкою у м. Тернопіль та знає ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_6 . Їй відомо, що ОСОБА_14 хворів та з жовтня 2021 року його стан погіршився. Його доглядала ОСОБА_13 разом з дітьми. Також вона їм допомагала матеріально. З початком війни, вони переїхали жити у село.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 суду пояснила, що ОСОБА_1 був рідним братом її чоловіка ОСОБА_9 . Вказала, що ОСОБА_1 разом з дружиною та дітьми жив у АДРЕСА_3 . Потім ОСОБА_1 захворів, не міг себе сам обслуговувати, відтак його доглядала дружина ОСОБА_1 . За час хвороби ОСОБА_1 свідок приходила до нього додому за адресою АДРЕСА_3 . З початком війни ОСОБА_1 разом з дружиною та дітьми переїхав у с. Хмелівка де і помер. Знає, що з сином ОСОБА_16 спілкувався і у них були хороші стосунки. Діана проживала разом із батьком ОСОБА_1 , в подальшому навчалась у Кременці, а також їздила в Німеччину на підробіток.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 суду повідомила, що вона є дружиною рідного брата ОСОБА_1 ОСОБА_23 . Вказала, що між ними були хороші стосунки, вони часто ходили в гості один до одного, а також ОСОБА_1 був хресним її сина. У 2021 році ОСОБА_1 захворів та в ході обстежень у нього знайшли пухлину в мозку. ОСОБА_1 було проведено 2 операції, після яких він не міг сам себе обслуговувати, оскільки був лежачий. Ним опікувались дружина та діти. ОСОБА_1 із сім`єю жили не багато в однокімнатній квартирі на АДРЕСА_3 , тому на його лікування скидались всією родиною. При цьому про матеріалу допомогу їх ніхто не просив, вона самі допомагали. Дочка ОСОБА_7 вчилась у м. Кременці та приїздила навідувала батька. Не задовго до смерті ОСОБА_1 з дружиною та дітьми переїхав село, оскільки він був лежачий.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 вказав, що він є рідним братом ОСОБА_1 . Повідомив, що останній разом з дружиною ОСОБА_13 проживав у м. Тернополі. Надалі ОСОБА_14 захворів та переніс дві операції. З початком війни ОСОБА_1 разом з дружиною і дочкою переїхав жити у село. Також йому відомо, що ОСОБА_1 мав двох синів, але ОСОБА_6 не жив із ним, а ОСОБА_7 виїжджала в Німеччину на заробітки на 1 місяць.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_24 суду пояснила, що вона є рідною сестрою померлого ОСОБА_1 . Знає, що останній хворів і переніс дві операції. Його сім`я не була матеріально забезпечена тому вони потребували допомоги. Фінансово допомагали всією родиною і селом. Під час хвороби ОСОБА_1 син ОСОБА_8 не знав про його хворобу. В подальшому йому повідомили, що батько хворіє, але ОСОБА_8 не дзвонив. Їй відомо, що ОСОБА_14 завжди допомагав ОСОБА_8 грошима, натомість ОСОБА_8 не міг матеріально допомагати батьку, бо сам не мав грошей. З початком війни ОСОБА_1 разом з дружиною переїхав в село. Діана не жила постійно з ними, але приїздила допомагати. ОСОБА_1 мав постійних догляд, йому допомагали всі, окрім ОСОБА_8 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі та витребувану судом копію спадкової справи № 342/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне:

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого повторно 07.02.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є: батько ОСОБА_25 , мати ОСОБА_26 .

08.08.1999 ОСОБА_25 та ОСОБА_27 зареєстрували шлюб у Хмелівській сільській раді Теребовлянського ЗАГСу, про що складено актовий запис № 4, що вбачається із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого 08.08.1999.

ОСОБА_25 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданим 18.11.1999.

Із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 437011 від 01.12.2021 вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено другу групу інвалідності, з дитинства терміном до 01.12.2023.

Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 2989 від 15.03.2021, ОСОБА_25 перебував на стаціонарному лікуванні у інсультному відділенні КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР у період з 12.03.2021 по 15.03.2021, з діагнозом: вогнищевий процес лівої півкулі головного мозку.

Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 211202 від 01.04.2021, ОСОБА_25 перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ «Інститут нейрохірургії імені А.П. Ромоданова НАМН України» у період з 16.03.2021 по 01.04.2021, з діагнозом: внутрішньомозкова пухлина (гліобластома WHO 9441/3 Gr IV) лівої задньолобово-тім?яної ділянки головного мозку в проекції поясної звивини. Симптоматична епілепсія.

Відповідно до довідки № 3823/21 від 18.08.2021 виданої ДУ «Інститут нейрохірургії імені А.П. Ромоданова НАМН України», ОСОБА_25 встановлено діагноз мультифокальний ріст гліобластоми у лівий таламус. Стан після операції (від 18.03.2021)

Як вбачається із виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 20060 від 21.10.2021, ОСОБА_25 перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні № 2 КНП «КМК ЛШМД» у період з 13.10.2021 по 21.10.2021, з діагнозом: Prolongatio morbi. Пухлина тім?яно-потиличної долі головного мозку зліва. Стан після комбінованого лікування (хірургічне втручання (ігз: гліобластома GIV), променева терапія та хіміотерапія 03.2021). Геміпарез справа.

Згідно із витягом із з медичної картки стаціонарного хворого № 12739 від 19.11.2021, ОСОБА_25 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР у період з 09.11.2021 по 19.11.2021, з діагнозом: Пухлина тім?яно-потиличної долі головного мозку зліва. (Гліобластома. Стан після комбінованого лікування (хірургічне втручання (18.03.21, 15.10.21). Промепева теранія та хіміотерація 03.21) з наявністю глибокого центрального правобічного теміпарезу, правобічної гемігінестезії, з порушенням функції ходи та самообслуговування, потребує сторонньої допомоги.

Як слідує із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 432271 від 15.07.2021, ОСОБА_25 встановлено другу групу інвалідності, внаслідок загального захворювання терміном до 01.07.2023.

ОСОБА_25 отримував пенсію по інвалідності 2-ої групи, внаслідок загального захворювання, що вбачається із пенсійного посвідчення № НОМЕР_4 , серії НОМЕР_5 виданим 18.08.2021 Пенсійним фондом України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_25 помер у с. Хмелівка Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 виданим 01.04.2022 Виконавчим комітетом Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області.

Відповідно до довідки № 14/04/23-1 від 14.04.2023 виданої ОСББ «Тернопіль Злуки -53», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована з 08.07.2009 по даний час за адресою: АДРЕСА_1 та разом з нею зареєстрована донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Чоловік ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживав без реєстрації згідно акту № 4 від 14.04.2023, за адресою: АДРЕСА_1 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 342/2022 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_25 , спадщину після смерті останнього прийняли дружина померлого ОСОБА_1 та син померлого ОСОБА_3 , шляхом подання відповідних заяв до Тернопільської районної державної нотаріальної контори.

Згідно із заяви ОСОБА_28 № 717 від 17.08.2022 поданої до Тернопільської районної державної нотаріальної контори останній відмовився від прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_25 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. № 505/02-31 від 24.07.2023 ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_25 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з неподанням спадкоємцем документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.01.2024 у справі № 607/14102/23, яке набрало законної сили 06.06.2024, за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_25 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано: право власності на 1/2 частку квартири, загальною площею 34,5 кв. м, житловою площею 18,7 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 1,0 га, кадастровий номер :01:001:0728, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Хмелівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області.

Також, рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 30.04.2024 у справі № 606/9/24, яке набрало законної сили 31.05.2024, за ОСОБА_3 визнано право власності на частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_2 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_25 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Листом Тернопільської районної державної нотаріальної контори № 2325/02-14 від 20.11.2023, ОСОБА_2 на її усне звернення відносно спадкування майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_25 повідомлено, що Тернопільською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 342/2022 та долучено відповідні заяви від спадкоємців. Згідно довідки виданої Микулинецькою селищною радою Тернопільського району Тернопільської області від 12.08.2022 за № 134 ОСОБА_2 не були зареєстровані на дені смерті разом з померлою особою, відтак вважається такою, що спадщину не прийняла. Для продовження строку для прийняття спадщини рекомендовано звернутися до суду.

Як вбачається із довідок №13, № 14 від 17.06.2024 виданих Централізованою бухгалтерією Дошкільних навчальних закладів Комунальної власності Управління освіти і науки Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 за основним місце роботи кухар нарахована заробітна плата: за період січень грудень 2021 року у розмірі 70 621,35 грн в т.ч. оподаткована матеріальна допомога на оздоровлення 2670 грн; за період січень грудень 2022 року у розмірі 93 052,60 грн в т.ч. оподаткована матеріальна допомога на оздоровлення 3000 грн.

Відповідно до паспорта громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_7 виданого 11.03.2020, на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ньому наявна відмітка про виїзд 10.09.2020 за територію України.

Згідно із відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України № 19-60302/18/24-Вих від 03.09.2024, на ухвалу суду від 08.08.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювала наступні в`їзди-виїзди за кордон України: 07.10.2019 виїзд через пункт пропуску «Шегині»; 12.10.2019 в`їзд через пункт пропуску «Краківець»; 29.06.2020 виїзд через пункт пропуску «Косино»; 02.09.2020 в`їзд через пункт пропуску «Шегині»; 25.06.2022 виїзд через пункт пропуску «Угринів»; 03.09.2022 в`їзд через пункт пропуску «Рава Руська»; 15.01.2023 виїзд через пункт пропуску «Краківець»; 12.11.2023 в`їзд через пункт пропуску «Грушів»; 24.11.2024 виїзд через пункт пропуску «Рава Руська»; 06.07.2024 в`їзд через пункт пропуску «Шегині»; 24.072024 виїзд через пункт пропуску «Краківець». ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснив виїзд за кордон України 10.09.2020 через пункт пропуску «Лужанка».

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до роз`яснення, яке міститься пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 (далі - Постанова № 7), якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пунктом 23 Постанови № 7 роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10.01.2019.

У відповідності до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За результатами розгляду справи, судом достовірно встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 за життя був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проте постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , де разом з ним проживала в тому числі і його дочка ОСОБА_2 .

Разом з тим, з початком повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну, задля власної безпеки, зокрема збереження життя та здоров`я померлий ОСОБА_1 разом із сім`єю, в тому числі і з дочкою ОСОБА_2 переїхав за адресою: с. Хмелівка Теребовлянського району Тернопільської області де проживав із сім`єю до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані обставини підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами і показами свідків та не спростовані стороною відповідача.

Відтак, суд приходить до обґрунтованого переконання про наявність достатніх підстав вважати доведеним факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, метою встановлення факту спільного проживання позивача ОСОБА_2 зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт спільного проживання ОСОБА_2 з спадкодавцем ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а беручи до уваги, що не встановлення вказаного факту, є перешкодою для оформлення позивачем ОСОБА_2 своїх спадкових прав після смерті батька, а законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому суд вважає, що позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про усунення від права на спадкування, суд зазначає наступне:

Так, позбавлення особи права спадкувати це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Тлумачення частини п`ятої статті 1224 ЦК України свідчить, що усунення від права на спадкування за законом можливе за наявності таких умов: ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості її надання; перебування спадкодавця у безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому необхідно враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її нагальну необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), від 18.10.2021 (справа №205/4674/19) та в постанові Верховного Суду від 25.04.2018 (справа № 127/11015/17).

Так, в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 з 2021 року до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 неодноразово проходив стаціонарне лікування з діагнозом: пухлина тім?яно-потиличної долі головного мозку зліва. Внаслідок вказаного захворювання ОСОБА_1 потребував постійного стороннього догляду, так як був обмежений в самообслуговуванні та пересуванні.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом позивачі не надали належних та допустимих доказів, які б безспірно свідчили про потребу спадкодавця ОСОБА_1 у допомозі та догляді саме відповідача ОСОБА_3 , а також навмисного ухилення останнього від виконання обов`язку, щодо надання спадкодавцю батьку ОСОБА_1 допомоги.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_1 у період свого лікування постійно проживав із дружиною ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , які здійснювали за ним догляд. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази того, що допомогу, яку надавала ОСОБА_1 його сім`я, із якою він проживав було недостатньою, у зв`язку із чим померлий ОСОБА_1 потребував додаткової постійної допомоги саме від відповідача ОСОБА_3 та якої саме.

Так само суду не подано жодних доказів того, що померлий ОСОБА_1 звертався до відповідача ОСОБА_3 з проханням про допомогу, догляд та утримання, а також, що відповідач ОСОБА_3 ухилявся від надання допомоги своєму батьку, усвідомлюючи свій обов`язок щодо утримання спадкодавця, мав можливість надавати таку допомогу, але не вчиняв необхідних дій.

Натомість як слідує із пояснень позивача ОСОБА_1 наданих у судовому засіданні в якості свідка, ні вона особисто, ні сам померлий ОСОБА_1 жодного разу не звертались до ОСОБА_3 з проханнями про допомогу, догляд чи утримання.

Посилання є сторони позивача на те, що відповідач ОСОБА_3 не спілкувався із батьком ОСОБА_1 суд до уваги не бере та зауважує, що відсутність спілкування між спадкоємцем та спадкодавцем протягом тривалого часу ще не є підставою для усунення особи від права на спадкування за законом. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин вже зазначених вище: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Окрім того, на практиці стосунки між рідними в переважній більшості є недоступними для оточуючих і їм притаманні особливі та виключні взаємовідносини між собою, наявність яких можливо інколи і не сприймається суспільством, але на першому місці - процесуальних вимог щодо оцінки доказів.

За таких обставин, доводи позивачів про те, що відповідач не спілкувався із батьком та не цікавився станом його здоров`я, не є безумовною підставою для усунення його від спадкування.

Вказане узгоджується із висновком Верховного суду викладеним у постанові від 04.06.2024 у справі № 523/18324/18 (провадження № 61-17804св23).

Крім того, судом також не встановлено наявності у відповідача ОСОБА_3 можливості надавати матеріальну та фізичну допомогу батьку, з огляду на те, що відповідач з 2020 року перебуває за межами України. Більше того, допитані в судовому засіданні свідки засвідчили, що ОСОБА_3 є матеріально не забезпеченим, а відтак не міг надавати батьку матеріальної допомоги.

Таким чином, позивачами не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про потребу спадкодавця ОСОБА_1 у догляді, допомозі та піклуванні саме відповідача ОСОБА_3 , факт умисного, ухилення останнього від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_1 при можливості її надання та винної поведінки відповідача зокрема, відмови від надання допомоги батьку, які входять до сукупності обставин передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України.

Крім того, суд враховує суперечливу поведінку позивача ОСОБА_1 , яка не заявляла про наявність підстав для усунення від спадкування ОСОБА_3 будучи відповідачем при розгляді Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області від 04.01.2024 справи № 607/14102/23, (рішення набрало законної сили 06.06.2024), та Теребовлянським районним судом Тернопільської області від 30.04.2024 у справі № 606/9/24, (рішеннянабрало законної сили 31.05.2024), за результатами яких за позивачем ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_25 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано право власності спадкове майно.

Відтак на переконання суду відсутні правові підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_3 після смерті його батька ОСОБА_1 , оскільки позивачами не доведено одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, що є обов`язковим для можливості усунення спадкоємця від спадкування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Враховуючи наведене, суд керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині усунення ОСОБА_3 від права на спадкування слід відмовити, у зв`язку із його необґрунтованістю.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладається на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Судом частково задоволено позов, зокрема у частині встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 з спадкодавцем, відтак з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Поряд з цим, оскільки в іншій частині позову судом відмовлено, судові витрати понесені позивачами у розмірі 3633,60 грн у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України слід покласти на позивачів.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 82, 247, 259, 263, 265, 328, 392 ЦПК України, ст. ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах яких діє адвокат Чудопалов Юрій Юрійович до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Тернопільська районна державна нотаріальна контора про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем та усунення від права на спадкування, - задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_25 на момент відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 28.01.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 . Тернопіль.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса місця проживання АДРЕСА_1 . Тернопіль.

Представник позивача: адвокат Чудопалов Юрій Юрійович, РНОКПП НОМЕР_10 , адреса місця праці майдан Волі, 4/57 м. Тернопіль.

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_11 , адреса місця реєстрації проживання АДРЕСА_4 .

Третя особа: Тернопільська районна державна нотаріальна контора, , адресам місцезнаходження вул. Котляревського, 27, м. Тернопіль.

Головуючий суддяН. Р. Кунець