Справа № 637/1184/20
Провадження № 2-др/529/2/25
11 лютого 2025 року Диканський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Петренко Л.Є.
за участю секретаря - Звягольської В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності,-
17.05.2024 рішенням Диканського районного суду Полтавської області позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності, задоволено.
За ОСОБА_4 визнано право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 січня 1997 року, посвідченого Шевченківською нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим № 84 зареєстрована за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
З відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_4 стягнуто сплачений нею судовий збір, по 528 грн. з кожного.
Не погодовишись із вказаним рішенням Диканського районного суду Полтавської області, представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Мамай А.С., подав до Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу.
21.10.2024 ухвалою Полтавського апеляційного суду відкрито апеляційне провадження.
13.01.2025 ухвалою Полтавського апеляційного суду цивільну справу повернуто до Диканського районного суду Полтавської області, для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення.
У вказаній ухвалі судом апеляційної інстанції зазначено, що під час проведення підготовчого провадження ОСОБА_6 подано до суду змінену позовну заяву про визнання права спільної сумісної власності де вона просила: визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її та ОСОБА_5 та визнати за нею право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .
Однак в резолютивній частині оскаржуваного рішення всупереч вимогам п.1 ч.5 ст.265 ЦПК України відсутній висновок суду щодо позовної вимоги про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та Жовніра Холопченко (Дмітрієвої) Н.І.
Тому, на підставі ч. 3 ст. 365 ЦПК України, суд апеляційної інстанції зняв справу з апеляційного розгляду та повернути її до суду першої інстанції, для ухвалення додаткового рішення.
Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки - адвокат Аскретов А.В. подав до суду заяву, яка сформована в системі "Електронний суд" про розгляд питання щодо ухвалення додаткового рішення у його відсутність та відсутність його довірительки.
Відповідач ОСОБА_3 та його представниця - адвокат Корнієнко Н.Ю. в судове засідання не з`явились, хоча представник відповідача була повідомлена про судове засідання шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету та шляхом телефонограми.
Згідно телефонограми, складеної секретарем судових засідань, адвокат Мамай В.Д. не здійснює захист інтересів ОСОБА_3 .
Відповідач ОСОБА_2 на розгляд питання про ухвалення додаткового рішення по справі не з`явився, хоча повідомлявся у встановлений законом порядок.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 17.05.2024 рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 17 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності задоволено.
Визнано за ОСОБА_4 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 , яка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 січня 1997 року, посвідченого Шевченківською нотаріальною конторою Харківської області за реєстровим № 84 зареєстрована за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .
Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Як зазначено у вказаному рішенні суду 02.02.2021 позивачкою змінено позовні вимоги, в яких вона просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю її та нині померлого ОСОБА_7 та визнати за нею право власності на частину вказаної квартири.
Під час розгляду справи, на підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що позивачка і ОСОБА_5 спільно проживали, як сім`я, а спірне майно квартира в АДРЕСА_1 придбана ними внаслідок спільної праці, шляхом ведення ними спільної підприємницької діяльності, спірне майно придбавалося з метою забезпечення інтересів сім`ї, тому є спільною сумісною власністю (визнана спільною сумісною власністю), а отже позов підлягає задоволенню, що відображено у мотивувальній частині рішення суду.
Стосовно вказаної позовної вимоги сторони та їх представники надавали суду відповідні пояснення, а також докази на підтвердження зазначених ними фактів, про що вказано у мотивувальній частині рішення.
Однак в резолютивній частині рішення суду відсутній висновок щодо позовної вимоги про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ..
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України.
Враховуючи вище викладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення в частині позовної вимоги про визнання спірного майна спільною сумісною власністю.
Керуючись статтями 265, 270 ЦПК України, суд,
Ухвалити додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності.
Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Головуюча Л.Є. Петренко