Справа № 448/852/21 Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/1467/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

приватного виконавця Петруся І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 22 квітня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся Ігоря Богдановича,

в с т а н о в и в:

20 лютого 2024 року ОСОБА_1 , від імені якої діє її представник адвокат Юнко М.В., звернулась до суду із скаргою, в якій просила: поновити строк на подання скарги, визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №71802415 від 12.05.2023 року, прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Петрусем І.Б.

В обґрунтування поважності причин для поновлення строку на подання скарги заявник покликалась на те, що у виконавчому листі №448/852/21, виданому 26.04.2023 року Мостиським районним судом Львівської області, адресою проживання боржника ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_1 , однак, вона вже не проживає за цією адресою і не має зареєстрованого місця проживання в Україні, оскільки з 20.05.2021 року проживає у Чеській Республіці і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта та, додатково, судовим рішенням у справі №465/10408/21 від 11.03.2022 року, яким її ( ОСОБА_1 ) визнано такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , і встановлено, що у вказаній квартирі вона не проживає з січня 2012 року, а з січня 2020 року фактично виїхала на постійне місце проживання до Республіки Чехія, відтак, вона не могла отримувати жодної кореспонденції, яка їй надсилалась, в тому числі, й оскаржуваної постанови приватного виконавця від 12.05.2023 року про відкриття виконавчого провадження.

З урахуванням наведених обставин, вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження у встановленому статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» порядку їй не надсилалась і не вручалась, і станом на день подання скарги копія постанови про відкриття провадження ні їй, як боржнику, ні її представнику не вручена, відтак, вона з об`єктивних причин не могла знати про відкрите виконавче провадження та подати скаргу у встановлений законом строк.

Окрім цього, вказує, що у зв`язку із введенням на території України з 24.02.2022 року воєнного стану, Законом №2129-ІХ від 15.03.2022 року, який набрав чинності 26.03.2022 року, розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, згідно з підпунктом 4 якого, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, тому, на переконання заявника, є підстави вважати, що строк для звернення до суду з даною скаргою нею не пропущений.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 22 квітня 2024 року у клопотанні про поновлення строку звернення зі скаргою на дії/ бездіяльність приватного виконавця, поданого представником ОСОБА_1 адвокатом Юнко М.В., в межах скарги боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. про відкриття виконавчого провадження, відмовлено.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. про відкриття виконавчого провадження, подану адвокатом Юнко М.В., залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що окрім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного, приватного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного статтями 447, 449 ЦПК України, відповідні спеціальні норми містяться у Законі України «Про виконавче провадження», згідно з ч.1 ст.74 якого, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ.

Додає, що частиною п`ятою статті 74 цього Закону передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За позицією апелянта, у зв`язку з необхідністю застосування вказаної вище норми статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», підлягає застосуванню підпункт 4 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, тому строк для звернення до суду з даною скаргою заявником не пропущений.

Окрім того, звертає увагу, що оскаржувана постанова приватного виконавця Петруся І.Б. про відкриття виконавчого провадження у встановленому статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» порядку їй не надсилалась і не була вручена на день подання скарги.

Додає, що саме дата отримання постанови про відкриття виконавчого провадження є початком відліку строку на її оскарження.

При цьому, апелянт покликається на висновки Верховного Суду у постановах від 25 січня 2024 року у справі №480/7781/23, від 11 жовтня 2019 року у справі №910/22695/13, від 07 липня 2022 року у справі №918/539/16, від 30 листопада 2023 року у справі №380/9077/22 та від 10 березня 2021 року у справі №580/2465/20.

Зазначає, що наведеного суд першої інстанції не врахував, тому висновки суду про залишення скарги без розгляду є передчасними, а ухвала постановлена без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони заявника в підтримання апеляційної скарги, заперечення приватного виконавця, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №71802415 з примусового виконання виконавчого листа №448/852/21, виданого Мостиським районним судом Львівської області 26.04.2023 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики від 02.09.2019 року 800000 доларів США, що на момент ухвалення рішення за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України, еквівалентно 23403920 грн.

Предметом оскарження за скаргою боржника ОСОБА_1 є винесена приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Петрусем І.Б. постанова про відкриття вказаного вище виконавчого провадження від 12.05.2023 року.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням за адресою, зазначеною у виконавчому листі, а саме: АДРЕСА_1 , та повернулась без вручення з відміткою: «за закінченням терміну зберігання».

В постанові про відкриття виконавчого провадження наявний номер виконавчого провадження та ідентифікатор доступу до виконавчого провадження. Даний код дає можливість отримати повний доступ до провадження, а саме: ознайомитись з діями виконавця, а також з усіма документами виконавчого провадження.

15.05.2023 року приватним виконавцем Петрусем І.Б. сформовано виклик боржника фізичної особи, яким зобов`язано боржника ОСОБА_1 з`явитись до виконавця 25.05.2023 року на 14:30 за адресою: 79017, м. Львів, вул. Грицая Д. генерала, 14/3.

У матеріалах виконавчого провадження наявні копія ордеру про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , серія ВС №1205113 від 16.05.2023 року, а також копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого адвокату Калюжній Б.В., згідно з якими, адвокат Калюжна Б.В. надавала правничу допомогу боржнику ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 16.05.2023 року, в межах виконавчого провадження, відкритого приватним виконавцем Петрусем І.Б. 12.05.2023 року.

30.05.2023 року боржником ОСОБА_1 на електронну адресу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. подано заяву (скріплену її КЕП) без зазначення адреси боржника, якою боржник повідомила приватного виконавця про те, що її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», є таким, що відкритий для отримання пенсійних виплат, а тому є рахунком зі спеціальним режимом і не підлягає арешту. На підтвердження зазначеної інформації боржник ОСОБА_1 додала банківську виписку про рух коштів по рахунку. Крім того, у поданій заяві боржник просила зняти арешт із вказаного рахунку.

08.06.2023 року боржником ОСОБА_1 на електронну адресу офісу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. подано заяву (скріплену її КЕП), без зазначення адреси боржника, якою боржник повідомила приватного виконавця про те, що вартість будь-якого майна, яке буде описане та арештоване в рамках виконавчого провадження, про стягнення з неї ( ОСОБА_1 ) коштів, буде узгоджуватись, а відтак, вона просить дотримуватись 10-денного терміну, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», на узгодження вартості майна.

09.11.2023 року боржником ОСОБА_1 на електронну адресу офісу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Петруся І.Б. подано заяву (скріплену її КЕП), без зазначення адреси боржника, якою боржник повторно повідомила приватного виконавця про те, що її банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», є таким, що відкритий для отримання пенсійних виплат, а тому є рахунком зі спеціальним режимом і не підлягає арешту. На підтвердження зазначеної інформації боржник ОСОБА_1 додала банківську виписку про рух коштів по рахунку. Крім того, у поданій заяві боржник просила зняти арешт із вказаного рахунку.

07.12.2023 року представником боржника ОСОБА_1 адвокатом Юнко М.В. подано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Петрусю І.Б. заяву про надання на ознайомлення та зняття копій з матеріалів виконавчого провадження ВП №71802415, відкритого на підставі виконавчого листа №448/852/21, виданого 26.04.2023 року. До поданої заяви адвокат Юнко М.В. надала копію ордеру серії ВС №1246665 від 06.12.2023 року.

На вказаній заяві про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження наявний власноручний запис адвоката Юнко М.В., датований 08.12.2023 року, наступного змісту: «З матеріалами виконавчого провадження ознайомлена, копії з матеріалів знято», посвідчений особистим підписом адвоката.

Цього ж дня, 07.12.2023 року представником боржника ОСОБА_1 адвокатом Юнко М.В. подано приватному виконавцю виконавчого округу Львівської області Петрусю І.Б. заяву про обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій.

На заявах від 07.12.2023 року адвокат Юнко М.В., зазначаючи відомості про особу боржника ОСОБА_1 , інтереси якої вона представляє, вказала місцем реєстрації боржника адресу: АДРЕСА_3 , власне, ту адресу, яка зазначена у виконавчому листі.

В матеріалах справи немає доказів про те, що боржник ОСОБА_1 особисто, або через представників повідомляла приватного виконавця про зміну свого місця проживання чи перебування.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст.448 ЦПК України).

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №439/1493/15 (провадження №61-7804св19) сформульовано висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця суд має виходити із того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. Водночас, заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду із скаргою на дії чи бездіяльність державного (приватного) виконавця, наявності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Відповідно до статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року (справа №439/1493/15-ц, провадження №61-7804св19), від 18 січня 2021 року (справа №681/1423/18, провадження №61-1764св20), від 30 червня 2023 року (справа №206/1451/19, провадження №61-2469св23), від 24 травня 2024 року (справа №163/671/14-ц, провадження №61-4869св24).

Отже, за змістом ст.ст.81, 127 ЦПК України, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

У постанові Верховного Суду від 04 листопада 2022 року у справі №761/38464/20 (провадження №61-7465св22) зазначено, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №209/2838/16 (провадження № 61-11073св22).

Частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на момент винесення приватним виконавцем оскаржуваної постанови, передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Згідно з частиною третьою, четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині першій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», обов`язком сторони виконавчого провадження є повідомлення про зміну місця проживання чи перебування (у тому числі, зміну їх реєстрації) або місцезнаходження.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження», реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Вільний та безоплатний доступ до інформації автоматизованої системи виконавчого провадження забезпечує Міністерство юстиції України у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації, на основі поширених веб-оглядачів та редакторів, без необхідності застосування спеціально створених для цього технологічних та програмних засобів, без обмежень та цілодобово.

Автоматизованою системою виконавчого провадження забезпечується, зокрема, надання сторонам виконавчого провадження інформації про виконавче провадження.

Механізм функціонування автоматизованої системи виконавчого провадження визначений у Положенні про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 05 серпня 2016 №2432/5 (далі Положення).

Розділ VІI Положення регламентує доступ до автоматизованої системи виконавчого провадження (далі Система) та отримання інформації із Системи.

За положеннями цього розділу, доступ до інформації Системи сторонам виконавчого провадження забезпечується з використанням:

1) засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри через: вебпортал Міністерства юстиції України; Єдиний державний вебпортал електронних послуг в порядку, визначеному договором, укладеним між держателем Системи та держателем Єдиного державного вебпорталу електронних послуг;

2) ідентифікатора для доступу до інформації про виконавче провадження, який зазначається в довідці про реєстрацію виконавчого документа та постанові про відкриття виконавчого провадження, через офіційний вебсайт Міністерства юстиції України.

Система забезпечує: можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації; доступ сторонам виконавчого провадження до документів виконавчого провадження.

Отже, враховуючи права сторін у виконавчому провадженні та наведені норми Положення, сторони у виконавчому провадженні, від дня його відкриття мають право на доступ до його документів в Автоматизованій системі виконавчого провадження.

Такі правові висновки Верховного Суду викладені у постановах від 30 червня 2023 року у справі №206/1451/19, провадження №61-2469св23; від 10 квітня 2024 року у справі №395/1003/13, провадження № 61-11219св23, від 24 травня 2024 року у справі №163/671/14-ц, провадження №61-4869св24.

Ураховуючи наведені вище вимоги Закону й те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження була надіслана боржнику ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням на адресу її місця проживання, яка вказана у виконавчому листі, тобто з дотриманням встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» порядку, і заяви про зміну свого місця проживання (перебування) боржник приватному виконавцю не подавала, більше того, у поданих приватному виконавцю заявах, засвідчених електронним підписом, боржник ОСОБА_1 взагалі не називала своєї адреси, проте із змісту цих заяв, а також з огляду на участь у виконавчому провадженні її представників, боржник була обізнана з відкритим відносно неї виконавчим провадженням ще у травні 2023 року, проте, скаргу до суду про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження подала із пропущенням встановленого статтею 449 ЦПК України строку і обставин, які б об`єктивно перешкоджали їй подати таку скаргу до суду із дотриманням строку, не вказала, відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обгрунтованого висновку про залишення скарги боржника без розгляду.

Колегія суддів відхиляє доводи заявника про необхідність застосування норми статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно, і підпункту 4 пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», згідно з яким, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, оскільки згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який викладений в постанові від 13 березня 2019 року у справі №920/149/18, провадження №12-297гс18, норми статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» є нормами загального характеру, а норми процесуального закону, які містяться в розділі «Судовий контроль за виконанням судових рішень», є спеціальними нормами, тому при зверненні до суду сторони виконавчого провадження із скаргою на дії, рішення або бездіяльність державного (приватного) виконавця підлягає застосуванню норма процесуального закону, яка міститься, зокрема, у п.«а» ч.1 ст.449 ЦПК України, а на процесуальні строки не поширюються вказані вище норми Закону щодо переривання строків на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про залишення скарги боржника без розгляду у зв`язку з пропущенням встановленого процесуальним законом строку на звернення до суду з такою скаргою та відсутністю поважних причин для його поновлення, при вирішенні даного питання судом не було допущено порушень норм процесуального права, які регулюють порядок його вирішення, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мостиського районного суду Львівської області від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 07 лютого 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич