Справа № 134/1595/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 січня 2025 року с-ще Крижопіль
Крижопільський районний суд Вінницької області
в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.
за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.
представника позивачки адвоката Глушкової О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,
03 вересня 2024 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить:
Вказаний житловий будинок належить відповідачці на підставі договору дарування, посвідченого 01 лютого 1997 року державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори Деревянчук А.В. за р.№ 2-130. Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого КП «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 25 грудня 2021 року, до складу житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , входить: житловий будинок «А», веранда «а», погріб «Б», огорожа «1-3». Згідно з оцінкою незалежного оцінювача ФОП ОСОБА_3 вартість нерухомого майна складає 162 596,00 грн.
На підтвердження домовленості відповідачка ОСОБА_2 надала позивачці ОСОБА_1 розписку, якою підтвердила продаж належних їй житлового будинку та земельної ділянки, а також отримання грошових коштів в сумі 200 000 грн. та зобов`язалась оформити договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна протягом шести місяців.
Таким чином, між сторонами було погоджено усі істотні умови договору, досягнуто згоди щодо предмета договору, яким є житловий будинок та присадибна ділянка по АДРЕСА_1 , а також відбулося виконання договору.
Так, на виконання договору позивачка передала відповідачці погоджену суму коштів, а остання в свою чергу надала ключі від будинку, оригінали документів про право власності на нерухоме майно, технічний паспорт на житловий будинок та копію свого паспорта.
У зв`язку з тим, що в лютому 2022 року на території України введено воєнний стан, можливість вчинення нотаріальних дій була обмежена, тому сторони не посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу.
В березні 2022 року відповідачка ОСОБА_2 виїхала за кордон та тривалий час не поверталася в Україну. На звернення позивачки щодо належного оформлення договору відповідачка вказувала, що готова вчинити всі необхідні дії та звернутися до нотаріуса після повернення в Україну. Згодом позивачці стало відомо, що у 2023-2024 роках відповідачка приїжджала з-за кордону та перебувала в Україні за місцем свого проживання, однак її (позивачку) з незрозумілих причин про свій приїзд не повідомляла.
У червні 2024 року відповідачка вкотре повернулася в Україну і на звернення позивачки щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу повідомила про відсутність у неї коштів для оплати послуг нотаріуса, а також вказала, що позивачка повинна доплатити їй хоча б половину раніше сплаченої суми, оскільки сплачена сума не відповідає дійсній вартості житлового будинку та земельної ділянки.
Такі вимоги відповідачки є безпідставними, оскільки 22 грудня 2021 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, погоджено всі істотні умови договору, в тому числі ціну, та відбулося часткове виконання договору. При цьому, сплачена позивачкою сума відповідає вартості спірного майна.
Враховуючи викладене, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 11 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 08 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 31 жовтня 2024 року розгляд справи було відкладено в зв`язку з неявкою відповідачки.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 14 листопада 2024 року було оголошено перерву в судовому засіданні за клопотанням представника позивачки.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 19 листопада 2024 року розгляд справи було відкладено в зв`язку з несвоєчасним повідомленням відповідачки про дату, час і місце розгляду справи.
Ухвалою Крижопільського районного суду від 19 листопада 2024 року розгляд справи було відкладено в зв`язку із витребуванням доказів за клопотанням представника позивачки.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 23 грудня 2024 року розгляд справи було відкладено в зв`язку з ненадходженням витребуваних доказів.
В судовому засіданні 21 січня 2025 року представник позивачки адвокат Глушкова О.І. підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подала.
Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 21 січня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Заслухавши представника позивачки адвоката Глушкової О.І., дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) подавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.
Згідно ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Вказаний житловий будинок належить відповідачці на підставі договору дарування, посвідченого 01 лютого 1997 року державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори Деревянчук А.В. за р.№ 2-130.
Згідно даних наявної в матеріалах справи копії технічного паспорта, виготовленого на замовлення відповідачки 25 грудня 2021 року КП «Тульчинське МБТІ» за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво житлового будинку «А» (загальна площа 64,3 кв. м, житлова площа 40,5 кв. м) та веранди «а» здійснено у 1983 році, погребу «Б» - в 1984 році.
Між сторонами було погоджено істотні умови договору, досягнуто згоди щодо предмета договору, яким є житловий будинок та присадибна ділянка по АДРЕСА_1 , а також відбулося виконання договору.
Сторони повністю виконали умови договору купівлі-продажу, оскільки продавець відповідачка ОСОБА_2 передала покупцю позивачці ОСОБА_1 спірні домоволодіння та земельну ділянку, а позивачка їх прийняла та сплатила за них грошові кошти в сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень, про що ОСОБА_2 написала розписку від 22 грудня 2021 року, оригінал якої було досліджено в судовому засіданні.
Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами та оглянутою в судовому засіданні інвентаризаційною справою на спірний житловий будинок з господарськими будівлями.
Судом також встановлено, що договір купівлі-продажу від 22 грудня 2021 року в нотаріальному порядку не посвідчувався.
Виходячи з викладеного, ОСОБА_1 позбавлена можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та земельної ділянки і тому змушена звернутися до суду з даним позовом про визнання вищевказаного договору купівлі-продажу таким, що відбувся, та визнання за нею права власності на нерухоме майно.
Таким чином, сторони домовилися щодо істотних умов договору купівлі-продажу та відбулося їх повне виконання. Позивачка (покупець) сплатила відповідачці (продавцеві) кошти в повному обсязі, а відповідачка передала позивачці предмет договору купівлі-продажу.
За таких обставин між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу спірних житлового будинку та земельної ділянки.
Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
В ч. ч. 2, 4 ст. 639 Цивільного кодексу України, зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 вказаної статті Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України суд може визнати такий договір дійсним.
Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
Оскільки позивачка в позовній заяві не наполягала на стягненні судових витрат, тому їх слід залишити за позивачкою.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 280-282 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідачка: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 31 січня 2025 року.
Суддя: