Справа № 345/5696/24
Провадження № 22-ц/4808/271/25
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О.В.,

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду від 02 грудня 2024 року, у складі судді Кулаєць Б.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в 2010 році вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_2 . Спільне життя у них не склалося, і вони шлюб розірвали. Від шлюбу у них є четверо дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею.

В 2020 році Калуський міськрайонний суд ухвалив за її позовом рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі по 1500 грн щомісячно на дітей до їх повноліття.

Зазначала, що на даний час матеріальний стан сім`ї змінився, збільшилися витрати на дітей, оскільки діти дорослішають, навчаються в школі, витрати набагато більші, зросли ціни на продукти харчування та одяг. Усі обов`язки по утриманню та вихованню дітей виконує позивачка. При цьому, вона не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач має доходи і відповідно має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі для забезпечення належних умов для здорового зростання, духовного та фізичного розвитку.

Вважала, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, нехтує ними, не бере жодної участі у вирішенні важливих питань пов`язаних з вихованням та утриманням дітей, жодним чином не піклується про стан їх здоров`я, не забезпечує належні умови для здорового зростання і духовного та фізичного розвитку, не намагається забезпечити належного медичного обслуговування.

Просила ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів стягуваних з відповідача ОСОБА_2 в її користь на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1500 грн щомісячно до по 6000 грн щомісячно до їх повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 02 грудня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає рішення суду необґрунтованим та незаконним.

Вказує, що отримує соціальну виплату в розмірі 13590,60 грн в місяць на п`ятьох осіб, тобто на одну особу 2718,12 грн та 2100 грн на двох дітей до 6 років, як багатодітна сім`я.

Натомість відповідач працює в приватні фірмі «Руденькі», яка належить його мамі, а фактично самому відповідачу.

Зазначає, що оплата за електроенергію, на яку посилався відповідач, проведена за 16 місяців в будинку без газифікації, де проживало семеро осіб, та не становить велику суму, враховуючи вказані обставини.

Також вказує, що на даний час позивачка з дітьми проживає окремо від відповідача та винаймає житло, що також ускладнило її матеріальне становище.

Вважає, що у зв`язку з зростанням економічної кризи в державі, з ростом цін, погіршилося матеріальне становище позивачки, а витрати на утримання дітей, які ростуть, на відповідне харчування, навчання, лікування, одяг та речі першої необхідності лише зросли. Сума аліментів, стягнута за рішенням суду, недостатня для утримання дітей.

Просить з метою захисту прав дітей скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги.

ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим. Позивачка не надала доказів, які б стали підставою для збільшення аліментів.

Зазначає, що відповідачем долучено до відзиву докази про те, що середньомісячний дохід на одного члена сім`ї позивачки становить 7161,23 грн, натомість він отримує мінімальну заробітну плату. Крім того позивачка здійснює підприємницьку діяльність, а саме вирощує мікрозелень.

Вказує, що він завозив дітей до школи, давав гроші на солодощі, надав сину ОСОБА_3 5000 грн на одяг, оплачував ремонти велосипедів, самокатів та оплатив ремонт дитячого електроквадроцикла на суму понад 10 000 грн.

Вважає, що позивачка штучно створює йому перешкоди у вихованні дітей.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).

Малозначними є справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); (п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження,

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене судом першої інстанції, вищезазначеним вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів на підтвердження погіршення майнового стану, зумовленого саме відсутністю доходу, позивачка суду не надала, а доводи позивачки є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі в порядку, передбаченому чинним законодавством.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 04.11.2010, який розірвано заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.11.2021 у справі № 345/751/21.

За час шлюбу в сторін народилися діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 16.02.2012, № НОМЕР_2 від 13.01.2017, № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 від 21.09.2019 відповідно.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 19 жовтня 2020 року у справі № 345/3362/20 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, шляхом їх виплати в інтересах дітей на ім`я стягувача ОСОБА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 та її діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Зазначені обставини повною мірою не були враховані судом першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи докази в їх сукупності та вирішуючи питання щодо зміни майнового стану позивачки суд першої інстанції не врахував, що позивачка не працює, отримує державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Крім того, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує домашнього догляду, що підтверджується довідкою №271 від 24.10.2024 Комунального некомерційоного підприємства «Калуська міська лікарня» Калуської міської ради (а.с. 70).

Також, вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей, суд не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_2 у виконанні його батьківських обов`язків, та враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 19.07.2024, за період з першого кварталу 2022 року по перший квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі платників податків щодо ОСОБА_2 відсутня.

ОСОБА_2 з 01.05.2024 прийнятий на роботу підсобним робітником до ФОП ОСОБА_12 з оплатою праці у розмірі мінімальної заробітної плати, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_5 від 25.09.1983 та трудовим договором № 1 від 01.05.2024.

Разом з тим відповідач вказував, що живе з попередніх заощаджень, має автомобіль, оплачував ремонт електроквадроцикла для дітей на суму 10000 грн.

Доказів на підтвердження своїх реальних доходів суду першої та апеляційної інстанції відповідач не надав.

Також суд не бере до уваги доводи відзиву на апеляційну скаргу щодо матеріального стану відповідача, так відповідачем не надано доказів щодо наявності у нього рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, депозитів, акцій, активів у фінансових установах, доказів про відсутність доходів членів сім`ї, тощо.

Проте, колегія суддів приходить до висновку, що позивачка не навела доказів, які б об`єктивно доводили, що відповідач ОСОБА_2 враховуючи його матеріальний стан та обставини справи має змогу сплачувати аліменти в розмірі 6000 грн щомісячно на одну дитину.

Водночас серед іншого, колегія суддів зауважує, що змінилася економічна ситуація в країні, значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дітей із віком змінилися та збільшилися в силу їх росту та розвитку, змінився прожитковий мінімум для дитини, а обов`язок по утриманню дітей не може бути покладений виключно на матір.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку є безумовним правом дитини, визначеним законом, яке захищається в судовому порядку саме в її інтересах.

Відповідно до статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум на місяць у розмірі 3196 гривень.

Аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак таке забезпечення є мінімальною гарантією утримання дитини, застосування якої можливе за певних об`єктивних обставин, підтверджених відповідними доказами і інтереси дитини і її право на достатній рівень матеріального забезпечення не можуть бути обмежені рівнем цієї мінімальної гарантії, а аліменти можуть бути стягнені з одного із батьків і в більшому розмірі, зокрема і наближеному до розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, колегія суддів, встановивши фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачка підтвердила погіршення її майнового стану.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням встановлених обставин справи, матеріального становища відповідача, його фізичного стану, розміру прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, та обов`язку утримання дітей в рівній мірі як матері так і батька, суд приходить до висновку про необхідність збільшення розміру стягнення аліментів з 1500 грн до 3000 грн на одну дитину щомісяця, що буде відповідати положенням СК України та інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню частково.

За установлених у цій справі конкретних обставин щодо обґрунтованості факту істотного погіршення майнового стану стягувача аліментів, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення суду скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволення позову про збільшення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 02 грудня 2024 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований по АДРЕСА_2 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину.

Стягнення збільшеного розміру аліментів розпочати з часу набрання чинності постановою суду і проводити до досягнення вказаних дітей повноліття.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

В.А. Девляшевський