Провадження № 22-ц/4808/243/25
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А. , Максюти І.О.,

учасники справи

позивач Акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року, ухвалене судом у складі судді Бабій О.М.,

у справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 11 .08.2022 року відповідачка ознайомилась з умовами кредитування та підписала паспорт кредиту, заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

На підставі укладеного кредитного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 200 000, 00 грн встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, строком на 12 місяців з пролонгацією, зі сплатою відсотків у розмірі 40. 8 5 річних.

Відповідачка отримала кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 04/26, тип Універсальна GOLD, яка в подальшому була змінена на картку номер - НОМЕР_2 , строк дії - 11/26, тип Універсальна GOLD.

Відповідачка користувалась кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняла операції.

Відповідачка перестала вносити кошти посилаючись на спірні, на її думку, операції, які були проведені по її картці номер НОМЕР_1 за період 21.11.2022 Перекази з карти.

Під час перевірки даної інформації встановлено, що 21.11.2022 року зафіксовано звернення клієнта ОСОБА_1 , яке було направлено на перевірку фахівцям.

Подальшою перевіркою встановлено що клієнт не підтверджує списання від 21/11/2022 09:05:54 21/11/2022 P32 F DB -30,149.00 UAH -29,999.00 -150.00 52,627.43 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти; 21/11/2022 09:06:06 21/11/2022 P32 F DB -30,149.00 UAH -29,999.00 -150.00 22,478.43 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти; 21/11/2022 09:06:20 21/11/2022 P32 F DB -30,412.21 UAH -29,999.00 -413.21 -7,933.78 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти; 21/11/2022 09:06:33 21/11/2022 P32 F DB -31,198.96 UAH -29,999.00 -1,199.96 -39,132.74 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти; 21/11/2022 09:06:45 21/11/2022 P32 F DB -10,400.00 UAH -10,000.00 -400.00 -49,532.74 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти; 21/11/2022 09:07:00 21/11/2022 P32 F DB -208.00 UAH -200.00 -8.00 -49,740.74 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти; 21/11/2022 09:07:17 21/11/2022 P32 F DB -208.00 UAH -200.00 -8.00 -49,948.74 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти.

Враховуючи що вхід в обліковий запис Приват24 клієнта ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 відбувалися без зміни логіна і пароля входу та з підтвердженням дзвінком на фінансовий номер телефону клієнта, можна зробити висновок про компрометацію клієнтом власних персональних даних входу в Приват24, що призвело в подальшому до активації картки в Apple Pay та проведення оскаржувальних операцій. Вина банку в проведених операціях по картці відсутня.

Позивач вважає відмову від сплати за кредитом не обґрунтованою і такою, що суперечить умовам і правилам банку та чинного законодавства. Просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.08.2022 року у розмірі 55 159,54 грн, яка складається з: 44014,98 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11144,56 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року у задоволенні позову АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на порушення судом процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що переказ коштів з картки № НОМЕР_4 був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват24.

Вхід в Приват24 був здійснений під авторизацією відповідачки. При даній процедурі клієнт вводить своє ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого банк здійснює переказ коштів.

За картрахунком НОМЕР_5 було здійснено ряд операцій, які вчинено за допомогою картки, яка була додана до сервісу Apple Pay.

Враховуючи що вхід в обліковий запис Приват24 клієнта ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 відбувалися без зміни логіна і пароля входу та з підтвердженням дзвінком на фінансовий номер телефону клієнта, можна зробити висновок про компрометацію клієнтом власних персональних данних входу в Приват24 , що призвело в подальшому до активації картки в Apple Pay та проведення оскаржувальних операцій.

Процедура ідентифікації клієнта, який бажає скористатися безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені між банком та клієнтом (фінансовий номер телефону клієнта, ПІН (у випадку, якщо встановлений на рахунку клієнта), одноразові (динамічні) паролі, QRкод, в тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу, CVV/CVCкодів, тощо).

Судом не враховано, що згідно пп. 2.1.4.12.4., 2.1.4.12.5., 2.1.4.12.6. Умов , клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою карток, які є електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію. Клієнт несе відповідальність за всі операції (в тому числі операції у сфері електронної комерції, мото-операції), що здійснюються з картками, у тому числі наданими банком його довіреним особам.

Скаржник зазначив, що відкрите кримінальне провадження за заявою відповідачки не є підставою звільнення останньої від взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. За результатами розгляду кримінальної справи та у разі винесення судом вироку, відповідачка має право відшкодувати кошти шляхом стягнення з винної особи, якщо така буде встановлена.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 21.11.2022 року відповідачці зателефонували та повідомили, що у зв`язку із блокування картки для виплат, кошти із карти «Для виплат» будуть переведені на карту «Універсальна». Жодних кодів її не просили надавати по телефону, відповідач вважала, що цей дзвінок був від працівників банку, оскільки шахраї представились представниками ПриватБанку та знали відомості про всі її банківські картки та інформацію про кількість грошей на рахунку і дату їхнього зарахування та списання. Після дзвінка відбулось списання коштів з картки, в загальній сумі 132 725,18 грн, з яких належних відповідачці особисто коштів та кредитних коштів у розмірі 49 948,75 грн.

Блокування карток відбулось уже після повного списання всіх коштів з її рахунку, тобто банківській установі відразу було відомо про списання коштів третіми особами , а не самою відповідачкою.

Банком було прийнято її заявки на повернення всіх списаних коштів, також банківські представники прийняли її скаргу в режимі відеозвернення.

В цей же день відповідачка звернулась до Управління поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за результатами розгляду якої слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області 22.11.2022 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002088 за ч. 3 ст. 190 КК України, в якому ОСОБА_1 є потерпілою.

Вважає, що вини відповідача в списанні кредитних коштів немає, оскільки були вчинені шахрайські дії, що підтверджується відомостями внесеними до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002088 за частиною першою статті 190 КК України по вказаному факту шахрайства. Позивач не довів факту того, що саме відповідачкою було списано кредитні кошти, або відповідачка неправомірно за змовою інших осіб їх списала кошти для своїх корисливих цілей.

Кошти були списані внаслідок недотримання банківською установою питань внутрішньої безпеки, оскільки шахраї мали доступ до всіх карток, логіну і паролю, історії зарахувань і списань коштів.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову в даній справі становить 55 159,54 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн * 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено вчинення ОСОБА_1 дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою. Відповідачка, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, звернулася до органів досудового розслідування Національної поліції. Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між сторонами 11.08.2022 року укладено кредитний договір, що підтверджується письмовою заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, підписаною уповноваженою банком особою та ОСОБА_1 , паспортом споживчого кредиту, де сторонами узгоджено розмір відсоткової ставки за кредитом та розмір щомісячної комісії.

На підставі укладеного кредитного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 200 000, 00 грн встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, строком на 12 місяців з пролонгацією, зі сплатою відсотків у розмірі 40. 8 5 річних.

ОСОБА_1 отримала кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії - 04/26, тип Універсальна GOLD, яка в подальшому була змінена на картку номер - НОМЕР_2 , строк дії - 11/26, тип Універсальна GOLD.

З виписки з рахунку за договором №б/н за період з 01.08.2022 року по 07.08.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами.

Відповідачка не підтверджує списання з її карткового рахунку від :

21/11/2022 09:05:54 21/11/2022 P32 F DB -30,149.00 UAH -29,999.00 -150.00 52,627.43 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти;

21/11/2022 09:06:06 21/11/2022 P32 F DB -30,149.00 UAH -29,999.00 -150.00 22,478.43 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти;

21/11/2022 09:06:20 21/11/2022 P32 F DB -30,412.21 UAH -29,999.00 -413.21 -7,933.78 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти;

21/11/2022 09:06:33 21/11/2022 P32 F DB -31,198.96 UAH -29,999.00 -1,199.96 -39,132.74 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти;

21/11/2022 09:06:45 21/11/2022 P32 F DB -10,400.00 UAH -10,000.00 -400.00 -49,532.74 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти;

21/11/2022 09:07:00 21/11/2022 P32 F DB -208.00 UAH -200.00 -8.00 -49,740.74 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти;

21/11/2022 09:07:17 21/11/2022 P32 F DB -208.00 UAH -200.00 -8.00 -49,948.74 MONO011 UKR P 32 Переказ зі своєї карти.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 11.08.2022 року, вбачається, що з картки було знято кошти у сумі 132 725,18 грн із яких кредитні кошти у розмірі 49 948,75 грн.

ОСОБА_1 21.11.2022 року в телефонному режимі повідомила банк про списання коштів з її рахунку.

21.11.2022 року, ОСОБА_1 звернулась до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій.

27.12.2022 року, 12.06.2023 року та 20.06.2023 року ОСОБА_1 направлено листи до АТ КБ «Приват Банк» щодо перевірки фактів, які наведені в зверненнях, вжиття заходів для повернення коштів, які були безпідставно перераховані на іншу картку 21.11.2022 року, вжиття заходів щодо анулювання кредитних зобов`язань у розмірі 49 948, 75 грн, які виникли у неї перед банком у зв`язку з шахрайськими діями третіх осіб, що мали місце 21.11.2022 року.

08.07.2023 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Бойчук Г.Є., що банк не має можливості повернути грошові кошти та їм заборонено встановлювати окремій особі більш сприятливі умови, ніж іншим клієнтам банку за аналогічними договорами, що підтверджується листом.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 1, 6, 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22.

У постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18) вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) зазначено, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

За змістом ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що відповідачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду, сприяла у доступі до відомостей за кредитною карткою, її особового рахунку, акаунту чи додатку Приват24 або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Суд вірно встановив, що позивачка виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, за яким відкрито кримінальне провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Посилання АТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідачка порушила Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження.

Позивач не довів того, що ОСОБА_1 сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Результати службового розслідування за вказаним фактом АТ КБ «ПриватБанк» при розгляді справи суду не надано.

Колегія суддів враховує, що судом першої інстанції встановлено факт звернення відповідачки до банку, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідачки була дійсно відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то суд не здійснює перерозподіл витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2025 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

І.О. Максюта