Провадження № 2/521/1641/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 07.12.2002 року, що зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси, про що було зроблено актовий запис № 520. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає.

Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, несумісність характерів. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим та суперечить його інтересам. Переконаний, що сенсу в підтриманні сімейних відносин не має, оскільки не підтримують шлюбних відносин. На теперішній час спору щодо майна не мають.

Позивач у призначене судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві вказував про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка у призначене судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про визнання позовних вимог та просила розірвати шлюб.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

З матеріалів справи вбачається, що 07.12.2002 року, між сторонами укладено шлюб, що зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси, про що було зроблено актовий запис № 520. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає.

У відповідності ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Судом встановлено, що шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сім`я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, сторони спільного господарства не ведуть та проживають окремо один від одного вже давно, що не заперечувалося сторонами у справі.

Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами (ст. 1 СК України).

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Керуючись ст.ст. 76-78, 83, 133, 137, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 3, 15, 24, 112, 113 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 07 грудня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського районного управління юстиції м. Одеси, про що було зроблено актовий запис № 520, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвати.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 04 лютого 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А. МАЗУН