Провадження № 22-ц/802/105/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Черняк О. В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Іванісік Т. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької окружної прокуратури Волинської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у травні 2024 року звернулася в суд з позовом до відповідача Луцької окружної прокуратури Волинської області (далі Луцька окружна прокуратура) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 квітня 2024 року керівник Луцької окружної прокуратури, прибувши до Ківерцівського відділу у м. Ківерці, повідомив її про звільнення з посади прибиральника службових приміщень Луцької окружної прокуратури (Ківерцівський відділ) у зв`язку із прогулами 23, 24 та 25 квітня 2024 року без поважних причин. Також було повідомлено про наказ керівника Волинської обласної прокуратури про невиплату їй премії за квітень 2024 року у зв`язку із порушенням нею трудової дисципліни. Цього ж дня їй було вручено копії наказів (витягів з наказів). Прохання надати на ознайомлення акти про відсутність її на робочому місці та документи, що стали підставою її звільнення, залишено без належного реагування, письмовий запит також розглянуто не було. В органах прокуратури пропрацювала більше 27 років поспіль, 10 разів заохочувалася за відмінну роботу, до дисциплінарних стягнень не притягувалась, стягнень не має. Виконувала не лише роботу, яка входила до її офіційних трудових обов`язків: крім службових приміщень, прибирала усю територію; більше 17 років працювала в канцелярії прокуратури Ківерцівського району Луцької окружної прокуратури, допомагала спеціалістам у роботі канцелярії (формувала архівні справи, робила внутрішні описи справ, формувала наглядові провадження, підшивала їх, вела журнали вихідної та вхідної кореспонденції, здійснювала пропускний режим до адміністративного приміщення прокуратури; була зареєстрована у програмному забезпеченні ЄССА за окремим обліковим логіном, який був наданий їй для роботи в канцелярії. З приводу виконання її посадових обов`язків нарікань не надходило, а такі виникли у зв`язку зі спробами її сина, який також працює в Ківерцівському відділі Луцької окружної прокуратури, у боротьбі із корупцією у ІНФОРМАЦІЯ_1 при розподілі та наданні державного житлового фонду чиновникам Луцького гарнізону. Вважає її звільнення з посади спробою помсти. Стверджує, що 23, 24 та 25 квітня 2024 року була присутня на робочому місці як в середині адмінбудівлі, так і на присадибній ділянці прокуратури. Після завершення робочого дня (о 18 год 15 хв) її син забирав її після роботи. У вказані дні ніхто не цікавився де вона, працівники також не повідомляли про те, що керівництво перевіряє її присутність на робочому місці. Просила: 1) визнати протиправним та скасувати наказ від 26 квітня 2024 року № 20 «Про звільнення ОСОБА_3 »; 2) зобов`язати посадових (службових) осіб Луцької окружної прокуратури Волинської області поновити на посаді прибиральника службових приміщень Луцької окружної прокуратури у Ківерцівському відділі та стягнути із Луцької окружної прокуратури Волинської області середній заробіток за час вимушеного прогулу; 3) зобов`язати Луцьку окружну прокуратуру Волинської області нарахувати та сплатити до Пенсійного фонду України страхові внески (єдиний соціальний внесок), пов`язані з виплатою заробітної плати, за період вимушеного прогулу; подати до органу Пенсійного фонду України та відповідного органу ДПС України скореговані відомості про помісячні суми заробітку за весь час вимушеного прогулу та сплачені за нього страхові внески; внести до її трудової книжки відповідний запис про поновлення на роботі з моменту неправомірного звільнення; 4) зобов`язати Луцьку окружну прокуратуру Волинської області подати до суду звіт про виконання судового рішення в місячний термін з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; обставини, які суд визнав установленими, є недоведеними; висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи; норми матеріального права неправильно застосовані, порушено норми процесуального права. Суд не встановив факту підробки (фальсифікації) доказів, поданих відповідачем, а саме відеозаписів з камер відеоспостереження, актів про відсутність на робочому місці прибиральника службових приміщень. Незаконно відмовлено у задоволенні клопотання про безпосереднє дослідження судом усіх відеофайлів та про витребування судом доказів, призначення судової почеркознавчої експертизи підпису у посадовій інструкції, про виклик в судове засідання свідків. Допитані свідки ввели суд в оману, стверджуючи про її відсутність на робочому місці більше трьох годин поспіль 23, 24 та 25 квітня 2024 року, оскільки вони не шукали її ні в приміщенні прокуратури, а ні поза ним. Суд не взяв до уваги факт не ознайомлення її з документами, що регламентують її обов`язки та робочий час. Вона перебувала на території прокуратури поза межами адмінбудівлі у місцях, де не встановлені камери відеоспостереження. ЇЇ відсутність на робочому місці з 13 год 53 хв по 14 год 25 хв та 16 год 44 хв по 17 год 24 хв 25 квітня 2024 року була пов`язана із необхідністю перебування в укритті під час оголошеної повітряної тривоги. Відеофайли не містять повних записів, а лише їх уривки, що вважає втручанням відповідача у відеозаписи камер. Те, що свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 шукали її в приміщенні прокуратури, не відповідає дійсності та спростовується відеозаписами з камер відеоспостережень за ці дні. Підписи в посадовій інструкції та наказі № 53 від 14 липня 2021 року «Про розподіл обов`язків між технічними працівниками» зроблені не нею, а іншою, невідомою особою. Описова частина оспорюваного наказу № 20 від 26 квітня 2024 року про її звільнення не містить визначення у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до застосування звільнення та що було підставою для застосування найсуворішого стягнення згідно КЗпП України. З огляду на тривалий час роботи в органах прокуратури, відсутність інших стягнень, вважає несправедливим застосування до неї найсуворішого виду дисциплінарного стягнення звільнення. Просила скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року в цій справі, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відповідач Луцька окружна прокуратура Волинської області заперечила доводи апеляційної скарги. Відповідач вказав, що вважає доводи позивача необґрунтованими та безпідставними. Факт відсутності на робочому місці 23, 24, 25 квітня 2024 року впродовж більш як три години поспіль позивачем в судовому засіданні не заперечувався, переглянути в судовому засіданні відеозаписи вона відмовилася, сказавши, що в приміщення прокуратури вона в цей час не поверталася. Разом з тим, за клопотанням представника позивача відеозаписи було оглянуто, і встановлено обставини її відсутності на робочому місці понад три години у вищезазначені дні. Відеозаписи камерами ведуться не безперервно, а налаштовані на рух, у зв`язку із цим записи складаються із коротких відеозаписів, які послідовно один за одним автоматично записані і надані суду та позивачу для ознайомлення. За тривалий час роботи у прокуратурі позивач жодного разу не зверталася до керівництва зі скаргами та зауваженнями щодо неознайомлення її з посадовою інструкцією, правилами внутрішнього трудового розпорядку. Почеркознавча експертиза не була призначена з причин, пов`язаних із ненаданням позивачем зразків її почерку. Ставлячи під сумнів належність їй підпису на посадовій інструкції, позивач не зверталася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення (підробки її підпису) тощо. Позивач не зверталася до прокуратури із проханням внести їй запис про звільнення у трудову книжку, яка зберігається у неї. Позивач не вказувала необхідність перебування в укритті як причину її відсутності на робочому місці в позовній заяві, про залишення робочого місця керівнику не повідомляла. Зазначив, що позивач в судових засіданнях неодноразово змінювала свої покази про те, де і коли вона перебувала на робочому місці, у зв`язку із чим їй ставили уточнюючі запитання з метою усунення розбіжностей, на які вона не змогла надати обґрунтовані відповіді. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник Вічинюк А. А. підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник відповідача Іванісік Т. С. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши учасників справи та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу керівника Луцької окружної прокуратури від 15 березня 2021 року № 12к, ОСОБА_1 з 16 березня 2021 року призначено на посаду прибиральника службових приміщень Луцької окружної прокуратури Волинської області в порядку переведення з Ківерцівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області.

Першим заступником керівника Луцької окружної прокуратури О. Олішкевичем, прокурорами Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Д. Морозом, І. Васьовичком, С. Корцем, І. Горбуновим та спеціалістом Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури І. Лебедюк 23 квітня 2024 року було складено Акт «про відсутність на робочому місці прибиральника службових приміщень Луцької окружної прокуратури Янковської Т. Г.» зі змісту якого встановлено, що позивач, робоче місце якої визначено у Ківерцівському відділі Луцької окружної прокуратури, 23 квітня 2024 року в період з 14 год 00 хв по 18 год 15 хв була відсутня на робочому місці.

24 квітня 2024 року начальником Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури О. Сопронюком, прокурорами Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури І. Васьовичком, І. Горбуновим, ОСОБА_11 та Д. Морозом було складено Акт «про відсутність на робочому місці прибиральника службових приміщень Луцької окружної прокуратури Янковської Т. Г.», з якого слідує, що позивач, робоче місце якої визначено у Ківерцівському відділі Луцької окружної прокуратури, 24 квітня 2024 року в період з 14 год 00 хв по 18 год 15 хв була відсутня на робочому місці.

25 квітня 2024 року керівником Луцької окружної прокуратури Ю. Луциком, заступником керівника Луцької окружної прокуратури О. Олішкевичем, начальником Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури О. Сопронюком, прокурорами Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Д. Морозом, І. Васьовичком, С. Корцем, І. Горбуновим та спеціалістом Луцької окружної прокуратури І. Лебедюк було складено Акт «про відсутність на робочому місці прибиральника службових приміщень Луцької окружної прокуратури Янковської Т. Г.» зі змісту якого слідує, що позивачка, робоче місце якої визначено у Ківерцівському відділі Луцької окружної прокуратури, 25 квітня 2024 року в період з 14 год 00 хв по 18 год 15 хв була відсутня на робочому місці.

26 квітня 2024 року керівником Луцької окружної прокуратури було проведено оперативну нараду за наслідками якої вирішено, зокрема, прибиральнику службових приміщень Янковській Т. Г. надати письмові пояснення з приводу порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку. Оперативна нарада у керівника Луцької окружної прокуратури оформлена відповідним протоколом № 81 від 26 квітня 2024 року. Цього ж числа керівником Луцької окружної прокуратури Ю. Луциком, заступником керівника Луцької окружної прокуратури О. Олішкевичем та начальником Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури О. Сопронюком було складено акт «про відмову від надання пояснень» зі змісту якого вбачається, що Янковська Т. Г., прибиральникслужбових приміщень Луцької окружної прокуратури, робоче місце якої визначено у Ківерцівському відділі Луцької окружної прокуратури за адресою: Волинська обл., м. Ківерці, вул. Незалежності, 14, відмовилася надати пояснення з приводу обставин відсутності на робочому місці протягом трьох годин щодня 23 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року та 25 квітня 2024 року.

26 квітня 2024 року керівником Луцької окружної прокуратури Ю. Луциком видано наказ «Про звільнення ОСОБА_3 » № 20, на підставі якого позивача за її відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочих днів 23 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року та 25 квітня 2024 року, без поважних причин, із 26 квітня 2024 року звільнено з посади прибиральника службових приміщень Луцької окружної прокуратури на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.

Суд вважав доведеним, що ОСОБА_1 була відсутньою на робочому місці більше трьох годин протягом робочих днів 23 квітня 2024 року, 24 квітня 2024 року, 25 квітня 2024 року без поважних на це причин.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

До застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (частини перша, друга статті 149 КЗпП України).

Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадках прогулу (у тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин (пункт 4 частини першої статті 40 КЗпП України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 вказано, що «прогул це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 761/30967/15-ц)».

У постанові Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 536/1755/20 вказано, що «при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Таким чином, у пункті 4 частини першої статті 40 КЗпП України встановлено право роботодавця обрати стягнення у вигляді звільнення як за скоєння одного прогулу, так і у разі, коли прогули мають тривалий характер. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності.

Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. При цьому власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня. Визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі у день звільнення. Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не визначено, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі здійснюється виходячи з конкретних обставин та наданих сторонами доказів. Основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника».

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 459/2618/17 вказано, що «визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин. Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я. Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази».

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих йому для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування всіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 643/10816/17 та від 13 грудня 2023 року у справі № 621/2124/22.

За змістом пункту 2 статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами.

Робочим місцем працівника є певна зона, де працівник перебуває і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Основою визначення робочого місця є функціональний розподіл праці у взаємозв`язку із засобами праці, що дозволяє розглядати робоче місце як місце докладання робочої сили працівників. Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) безпосередньо на підприємстві (фіксоване робоче місце) або в межах іншого територіального простору, який використовує працівник для виконання трудових обов`язків (постанова Верховного Суду від 23 серпня 2023 року в справі № 750/2698/22).

Відповідно до пунктів 2.21, 2.22 Посадової інструкції позивача, - до завдань прибиральника службових приміщень відноситься забезпечення прибирання у Ківерцівському відділі Луцької окружної прокуратури за адресою: м. Ківерці, вул. Незалежності, 14, а саме: прибирання службових приміщень адміністративної будівлі, коридорів, сходів, санвузлів, туалетів. Пунктами 2.9, 2.10 Посадової інструкції, визначено, що прибиральник службових приміщень у всіх випадках потреби залишає робоче місце доповідає керівництву, а також дотримується Правил ВТЗ.

Отже робочим місцем прибиральника службових приміщень є приміщення адміністративної будівлі Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури за адресою: м. Ківерці, вул. Незалежності, 14.

Така обставина відома позивачу, оскільки вона ознайомлена з посадовою інструкцією, та здійснювала свої трудові обов`язки у Ківерцівському відділі Луцької окружної прокуратури впродовж тривалого періоду. Позивачем належними та допустимими доказами не доведено висловлене нею твердження про неналежність їй підпису, проставленого на посадовій інструкції, тому доводи апеляційної скарги в цій частині підлягають відхиленню як необґрунтовані.

Відповідно до пункту 1 розділу V Правил ВТР, для робітників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями (субота та неділя). Тривалість робочого часу робітників становить 40 годин на тиждень. У Луцькій окружній прокуратурі встановлено наступний трудовий розпорядок: початок роботи з 9 год упродовж робочого тижня; перерва на обід з 13 год до 14 год упродовж робочого тижня (перерва не включається в робочий час і працівник може використовувати її на власний розсуд); кінець робочого дня в понеділок, вівторок, середу та четвер о 18 год 15 хв, у п`ятницю о 17 год.

Згідно з абзацом 2 пунктом 5 розділу V Правил внутрішнього трудового розпорядку, про свою відсутність на роботі працівники повідомляють керівництво окружної прокуратури засобами електронного чи телефонного зв`язку або іншими доступними способами. У разі недотримання цих вимог складається акт про відсутність робітника на робочому місці.

Колегія суддів зауважує, що у разі перебування позивача 23, 24, 25 квітня 2024 року на території прокуратури (поза межами адміністративного приміщення), як про це стверджує сама позивач, вона була б доступною для інших працівників прокуратури. З досліджених судом першої інстанції відеозаписів із камер відеоспостереження, які розташовані в приміщенні Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури, було встановлено: 23 квітня 2024 року о 08 год 37 хв ОСОБА_1 залишила приміщення адміністративної будівлі Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури та станом на 18 год 15 хв до приміщення не повернулася; 24 квітня 2024 року об 11 год 35 хв позивач ОСОБА_1 залишила приміщення адміністративної будівлі Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури та станом на 18 год 15 год до приміщення не повернулася; 25 квітня 2024 року о 10 год 30 хв ОСОБА_1 залишила приміщення адміністративної будівлі Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури та станом на 18 год 15 хв до приміщення не повернулася.

Відеозаписами з камер спостереження, показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , встановлено, що позивач ОСОБА_1 була відсутньою на робочому місці більше трьох годин протягом робочих днів 23 квітня 2024 року (вівторок, з 08 год 37 хв і до завершення робочого дня), 24 квітня 2024 року (середа, з 11 год 35 хв і до завершення робочого дня) та 25 квітня 2024 року (четвер, з 10 год 30 хв і до завершення робочого дня), без поважних на це причин. Допитані працівники Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури підтвердили дійсність обставин, що зафіксовані у відповідних письмових поясненнях та актах, про відсутність на робочому місці прибиральника службових приміщень Луцької окружної прокуратури Янковської Т. Г. Подані відповідачем докази є належними та допустимими.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач повідомляла керівництво про залишення приміщення прокуратури, яке є її робочим місцем, у встановлені вище періоди часу та дні. Позивач, стверджуючи, що вона була на території прокуратури, а не у приміщеннях, не зазначає, чи повідомила вона керівника про те, що буде перебувати поза приміщеннями прокуратури, чи що вона виконувала вказівки/доручення керівника на території прокуратури поза межами приміщень. Твердження позивача про її перебування на території прокуратури не узгоджуються ні з наявними в матеріалах справи доказами, а ні із іншими доводами позивача, про те, що вона була відсутня на робочому місці у зв`язку із перебуванням в укритті під час оголошеної повітряної тривоги.

Судом першої інстанції узято до уваги загальновідому інформацію про те, що повітряні тривоги на території Волинської області за період з 23 квітня 2024 року по 25 квітня 2024 року оголошувалися лише 25 квітня 2024 року у періоди: з 10 год 29 хв по 10 год 54 хв, з 13 год 53 хв по 14 год 25 хв, з 16 год 44 хв по 17 год 17 хв.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 25 квітня 2024 року (четвер), навіть за умови необхідності перебування позивача в укритті у період з 10 год 29 хв по 10 год 54 хв, з 13 год 53 хв по 14 год 25 хв, з 16 год 44 хв по 17 год 17 хв, остання була відсутньою на робочому місці з 10 год 30 хв і до завершення робочого дня (до 18 год 15 хв), що в сукупності складає 5 год 19 хв відсутності на робочому місці без урахування перерви на обід з 13 год по 14 год (у період з 10 год 54 хв по 13 год, з 14 год 25 хв по 16 год 44 хв, з 17 год 17 хв по 18 год 15 хв).

Відсутність на робочому місці, місцезнаходження якого було повідомлено працівнику, свідчить про наявність факту порушення трудової дисципліни. Поважність причин відсутності на робочому місці позивачем не доведена, натомість відповідачем доведено правомірність застосування щодо позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Неодноразова тривала відсутність позивача на робочому місці без поважних на те причин свідчить про умисне самоусунення від виконання покладених на неї трудових обов`язків та порушення трудової дисципліни і це було враховано відповідачем при накладені дисциплінарного стягнення звільнення. Суд першої інстанції надав оцінку доводам позивача щодо неврахування відповідачем тяжкості проступку та відсутності будь-якої заподіяної нею шкоди, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Колегія суддів відхиляє наведене позивачем припущення щодо мотивів звільнення її із займаної посади, оскільки судом встановлено факт вчинення нею дисциплінарного проступку (вину позивача), у зв`язку із чим її і було звільнено відповідачем.

У справі, яка переглядається, установивши, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт відсутності позивача на роботі понад три години у період з 23 до 25 квітня 2024 року, а поважність причин відсутності на робочому місці вона не довела, тобто здійснила прогули в розумінні пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення і поновлення позивача на роботі. Відповідно правильним є і висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні як похідних позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу зобов`язання вичинити дії щодо нарахування та сплати внесків до Пенсійного фонду України.

Судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, обставини, встановлені судом, є доведеними та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. Підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2024 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді