Справа № 309/4725/24
Провадження № 2-о/309/445/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді Піцура Я.Я.,

присяжних: Шимон О.Ф..

Пал О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Росоха Д.І.,

представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа:Довжанська сільська рада, про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про оголошення померлим ОСОБА_3 , уродженця АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що він є сином ОСОБА_3 . Його батько часто виїжджав за кордон працювати. 2003 року він поїхав у росію і з того часу не повернувся. Тобто зв`язок з ним відсутній більше 20 років. Заявнику відомо, що батько там помер і був похований, але жодних документів не має. Оголошення померлим ОСОБА_3 необхідно заявнику для оформлення спадкових прав.

У судовому засіданні представник заявника - адвокат Цопко С.В. підтримала заяву та просила її задовольнити. Зазначив, що у 2003 році ОСОБА_3 виїхав на заробітки до росії, з того часу ніяких відомостей про нього не має. Односельчани, які були з ним на заробітках повідомили, що там він помер.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, вирішення питання залишає на розсуд суду.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4-7).

Згідно довідки Липецькополянського старостинського округу Довжанської сільської ради від 23.09.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виїхав з села Л.Поляна в рф у 2002 році без зняття з реєстраційного обліку і з того часу в селі не появлявся (а.с.8).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , який проживає неподалік від заявника, суду пояснив, що з 2001-2003 роках він працював у Ленінградській області рф с.Горки. Були дві бригади, і ОСОБА_3 був у другій бригаді. Він втратив був свої документи і перевізники не хотіли його брати без документів. Коли після закінчення роботи поїхали то він залишився там. Влаштувався десь на роботу в котельню. Там він і помер, і оскільки був без документів його там похоронили. Він був на його могилі. На його думку ОСОБА_3 помер бо зловживав алкоголем.

Допитаний в судому засіданні свідок ОСОБА_5 , який є родичем заявника, суду пояснив, що ОСОБА_3 працював у Ленінградській області рф с.Горки де й помер. Так йому говорили місцеві. Помер десь у 2004 році.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є тіткою заявника, суду пояснила, що у 2002 році її брат поїхав на заробітки у Ленінградську область. У 2003 році він там помер, так говорили односельчани, які бачили його могилу.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , яка є стрийною заявника, суду пояснила, що ОСОБА_3 бачила востаннє у 2002 році. Від односельчан чула, що він помер у росії у 2003 році.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлої може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Виняток встановлений у ч. 2 ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти, у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після сплину двох років від дня закінчення воєнних дій; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

При цьому на наявність права, а не обов`язку суду оголосити фізичну особу померлою за умови відсутності у місці її постійного проживання відомостей про місце її перебування протягом трьох років прямо вказує зміст частини першої статті 46 ЦК України.

Розглядаючи справу вказаної категорії, слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Такий висновок зроблено у постанов КЦС у складі ВС від 06 листопада 2019 року у справі N 226/3053/18.

Суд констатує, що зниклий ОСОБА_3 , 1967 року народження, є немолодою особою, і на даний момент йому повинно було виповнитися 58 років. З огляду на викладене, а також зважаючи, що ОСОБА_3 відсутній за місцем свого проживання з 2003 року і один із свідків особисто бачив його могли на території рф, то на думку суду цього є достатньо для встановлення вірогідного припущення про його можливу смерть.

При цьому, оголошення ОСОБА_3 померлим є необхідним для можливості оформлення заявником спадкових прав.

З урахуванням вищевказаного, заявапідлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 10, 12, 77-80, 263, 308, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Довжанська сільська рада, про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Липецька Поляна,Хустського району, Закарпатської області) померлим, з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 04 лютого 2025 року.

Головуючий суддя Піцур Я.Я.

Присяжні Шимон О.Ф.

Пал О.Ю.