Справа №949/287/25
Провадження №2зз/949/1/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Тарасюк А.М.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про скасування заходів забезпечення позову, а саме арешт на майно, яке йому належить, що вжиті ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2006 року по цивільній справі №2-221/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя.

Заява мотивована тим, що у провадженні Дубровицького районного суду Рівненської області перебувала цивільна справа №2-221/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя.

У ході розгляду справи судом вжито заходів забезпечення позову, зокрема 27 лютого 2006 року постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно, яке йому належить.

Копію ухвали про забезпечення позову від 27 лютого 2006 року на виконання було надіслано у Дубровицьку районну державну нотаріальну контору та у Державну виконавчу службу у Дубровицькому районі.

Державним нотаріусом Дубровицької районної державної нотаріальної контори Таборовцем М.І. 07 березня 2006 року було внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №2946529.

Крім того, державним виконавцем Державної виконавчої служби у Дубровицькому районі було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АН №036181 від 20 березня 2006 року, копію якої для виконання було надіслано у Дубровицьку районну державну нотаріальну контору. На виконання даної постанови державним нотаріусом Дубровицької районної державної нотаріальної контори Таборовцем М.І. 23 березня 2006 року повторно було внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №3007420.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 червня 2006 року зазначений позов задоволено і на даний час рішення суду набрало законної сили. Питання скасування заходів забезпечення позову, при вирішенні справи по суті, вирішено не було.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2006 року б/н, на даний час не скасовані.

На даний час рішення суду виконано повністю, оскільки на підставі даного рішення як він, так і позивачка по справі, зареєстрували право власності на належну кожному частину будинковолодіння.

У своїй заяві заявник ОСОБА_1 просив розгляд заяви проводити без його участі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, вивчивши зміст заяви про скасування заходів забезпечення позову, дослідивши додані матеріали, приходить до висновку про те, що клопотання підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Заявник зазначає, що ухвалою суду від 27 лютого 2006 року у справі №2-221/06 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя, постановлено ухвалу про забезпечення позову та накладено арешт на все майно, яке йому належить.

Так, як вбачається з доданої Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо майна щодо суб`єкта, 07 березня 2006 року за №2946529 реєстратором Дубровицькою районною державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Дубровицького районного суду від 27 лютого 2006 року внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт майна власником якого є ОСОБА_1 .

Водночас, на виконання вказаної ухвали суду, державним виконавцем Державної виконавчої служби у Дубровицькому районі Воробей В.В. проведено опис майна та накладено арешт, що стверджується наявною у матеріалах справи копією Акта опису й арешту майна серії АК №037623, зробленої з оригіналу серії АК №037623 від 20 березня 2006 року та копією додатка до акта опису й арешту майна серії АА №099401, зробленої з оригіналу серії АА №002405.

Встановлено, що державним виконавцем Державної виконавчої служби у Дубровицькому районі було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АН №036181 від 20 березня 2006 року, копію якої для виконання було надіслано у Дубровицьку районну державну нотаріальну контору.

З вищевказаної Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомо майна щодо суб`єкта вбачається, що 23 березня 2006 року за №3007420 реєстратором Дубровицькою районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови Державної виконавчої служби у Дубровицькому районі серії АН №036181 від 20 березня 2006 року повторно було внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешт майна власником якого є ОСОБА_1 .

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 червня 2006 року у вказаній справі, позов ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2006 року рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 червня 2006 року залишено без зміни.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 червня 2006 року набрало законної сили 28 вересня 2006 року.

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18542312, 17 квітня 2008 року прийнято рішення про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 н підставі рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 червня 2006 року по справі №2-221/06, номер запису: 165-83 в книзі: 1.6. Поштову адресу вказано згідно рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради №193 від 27 червня 2007 року.

Проте, як вбачається з рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 07 червня 2006 року судом, при його ухваленні, не було вирішено питання відносно заходів забезпечення позову, зокрема накладеного арешту на майно ОСОБА_1 , а тому на теперішній час такі заходи є чинними.

Так, забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно положень ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Аналіз зазначених правових норм і роз`яснення Пленуму Верховного Суду дає можливість зробити висновок про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо.

Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод й буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції", рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства"), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантується право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що застосовані заходи забезпечення позову діють протягом тривалого часу - з 27 лютого 2006 року, рішення суду від 07 червня 2006 року набрало законної сили 28 вересня 2006 року, а тому суд вважає, що подальший арешт майна є неправомірним втручанням у право ОСОБА_1 на користування своїм майном, яке підлягає захисту, а відтак суд дійшов висновку, що у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову потреба відсутня, заява про скасування заходів забезпечення позову є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 157-158, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задоволити.

Скасувати заходи забезпечення позову, а саме арешт на майно, яке належить ОСОБА_1 , вжиті ухвалою Дубровицького районного суду Рівненської області від 27 лютого 2006 року по цивільній справі №2-221/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та розподіл спільного майна подружжя.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Тарасюк А.М.