Справа № 130/1630/24
Провадження № 22-ц/801/111/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 рокуСправа № 130/1630/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Панасюка О. С.,

розглянувши без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про стягнення заборгованості по договору оренди землі,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», поданою його представником - адвокатом Криштальом Олександром Олександровичем, на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 07 жовтня 2024 року у м. Вінниці суддею цього суду Грушковською Л.Ю., дата складання повного судового рішення не відома,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Поділля Агропродукт» про стягнення заборгованості по договору оренди землі.

В обґрунтування позову зазначено, що позивачу на підставі державного акту ЯЛ № 739072 на праві власності належить земельна ділянка площею 2,0000 га з кадастровим номером :04:003:0075.

01.07.2016 року між ОСОБА_1 та ПП «Агротал» було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки.

26.06.2018 року додатковою угодою до договору сторони змінили орендаря з ПП «Агротал» на ТОВ «Поділля Агропродукт», за умовами якої орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розмірі 13 886,03 грн до 31 грудня поточного року.

Відповідач свої зобов`язання щодо виплати орендної плати за 2023 рік не виконав, у зв`язку з чим допустив прострочення зобов`язання, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 13 886, 03 грн заборгованості за договором оренди землі та 7211,02 судових витрат.

07.10.2024 року рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області вищевказаний позов задоволено частково. Стягнено з ТОВ «Поділля Агропродукт» на користь ОСОБА_1 плату за оренду земельної ділянки за 2023 рік в розмірі 13 886, 03 грн, та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 211, 20 грн. В частині позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ТОВ «Поділля Агропродукт» подало апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про залишення позовних вимог без задоволення, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Поділля Агропродукт» не укладалося додаткової угоди б/н від 26.06.2018 року. Відповідач додаткової угоди у себе в наявності не має, як і не має договору оренди землі від 01.07.2016 року, оскільки не є його стороною. Позивачем не зазначено про наявність оригіналів доданих до позовної заяви копій документів, клопотання відповідача про витребування оригіналів документів у позивача необґрунтовано залишено без розгляду. Оскільки позивачем не надано оригіналів доказів, копії яких відповідач поставив під сумнів та просив витребувати у позивача, є незаконним прийняття вказаних документів судом першої інстанції до уваги в якості доказів та встановлення на їх підставі певних обставин у даній справі.

Також скаржник вказує, що ТОВ «Поділля Агропродукт» не є правонаступником ПП «Агротал» та не отримувало жодних повноважень від останнього на підписання від імені останнього будь-яких додаткових угод. Крім того, особа, яка підписувала додаткову угоду б/н від 26.06.2018 року, ОСОБА_2 не є уповноваженою особою на укладення будь-яких угод, довіреності товариство ніколи на його ім`я не видавало. Посилання позивача на державну реєстрацію за відповідачем у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди є недоречним та необґрунтованим.

Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на таке.

Статтею 375 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 3,9023 га, кадастровий номер :04:003:0075, що розташована на території Браїлівської селищної ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту серії ЯЛ №739072 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 372128113 (а.с. 16, 17-20).

01.07.2016 року між ОСОБА_1 та ПП «Агротал» було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Договір укладено на 7 років. Орендна плата складала 7% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 6816,43 грн (пункт 4.1 договору).

У пункті 3.1 договору зазначено, що договір укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту державної реєстрації права оренди в порядку, передбаченому законодавством, але в будь-якому випадку даний договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем.

Відповідно до пункту 4.3, за згодою сторін розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у натуральній або іншій формі.

Згідно з п. 4.5 договору, орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня.

26.06.2018 року між ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «Поділля Агропродукт» (новий орендар) було укладено додаткову угоду б/н (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) до договору оренди землі б/н від 01.07.2016 року (а.с. 6).

У пункті 1 додаткової угоди б/н від 26.06.2018 року зазначено, що зі згоди орендодавця (яка виражається шляхом підписання даної угоди) орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в договорі оренди.

Пунктом 4 сторони домовилися внести наступні зміни/доповнення в договір оренди:

4.1 викласти пункт 4.1 договору в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 14,26 % нормативно оцінки земельної ділянки, що складає 13 886,03 грн оренди...»;

4.2 викласти пункт 2.6 договору в наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 97 377,50 гривень»;

4.3 сторони домовилися, що строк дії договору продовжується до 07.07.2023 року, сплив якого починається з моменту підписання сторонами даної угоди, але в будь-якому випадку договір та право оренди за даним договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендодавця;

4.4 сторони домовилися змінити по всьому тексту договору та встановити термін (строк) в 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії договору оренди для надіслання орендарем повідомлення орендодавцю про намір продовжити дію договору оренди на підставі свого переважного права.

Дана угода вступає в силу з дня її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору оренди (пункт 7).

Виходячи із фактичних обставин справи, умов чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів, які беззаперечно свідчать про відсутність заборгованості по орендній платі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон), договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 21 Закону визначено, що орендною платою за землю є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону, орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами договору оренди землі б/н від 01.07.2016 року (з урахуванням внесених змін до нього), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 14,26% нормативної оцінки земельної ділянки, що складає 13 886,03 грн за рік оренди, і повинна бути сплачена до 31 грудня.

У частині 3 статті 12 ЦПК України (змагальність сторін) зазначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки ОСОБА_1 мотивував позовні вимоги тим, що ТОВ «Поділля Агропродукт» не сплатило орендну плату за 2023 рік, тому саме відповідач повинен спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року у справі №703/2495/21 у справі за подібних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2024 року ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області відкрито провадження у даній справі. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подачі до суду відзиву на позов (а.с.23).

14.06.2024 року від ТОВ «Поділля Агропродукт» надійшло клопотання про продовження строку подання з боку ТОВ «Поділля Агропродукт» відзиву на позов та доказів, що підтверджують розрахунок по оплаті орендної плати позивачу у даній справі.

Клопотання мотивоване тим, що докази на підтвердження факту розрахунку з позивачем щодо орендної плати знаходяться в архіві в іншому місті, а тому їх спрямування до суду потребує більшого часу (а.с. 25).

06.08.2024 року ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області клопотання ТОВ «Поділля Агропродукт» задоволено, встановлено йому додатковий строк для подання відзиву та доказів строком на 7 днів.

13.08.2024 року від ТОВ «Поділля Агропродукт» надійшла заява, в якій відповідач поставив під сумнів законність укладення із ОСОБА_1 додатковї угоди від 26.06.2018 року. Зазначено, що ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «Поділля Агропродукт» з вимогою про погашення орендної плати відповідно до договору оренди землі та додаткової угоди та не надав доказів на підтвердження наявності заборгованості по виплаті орендної плати. На виконання умов договору та додаткової угоди до нього, відповідачем було здійснено платежі у 2018, 2019, 2020, 2021, 2022 та 2023 роках.

До вказаної заяви ТОВ «Поділля Агропродукт» додано відомості про сплату орендної плати за 2018-2022 роки в натуральній та готівковій формі (а.с. 35-36).

Отже, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження факту сплати ОСОБА_1 орендної плати за 2023 рік, дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення на його користь заборгованості за орендою платою за вказаний рік.

При цьому, ТОВ «Поділля Агропродукт» у поданій разом з додатковими доказами заяві від 13.08.2024 року зазначило, що ставить під сумнів законність укладення додаткової угоди, а не про її неукладенність.

За змістом статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).

Додаткова угода б/н від 26.06.2018 року до договору оренди землі є чинною, ніким не оспорювалася та в судовому порядку недійсною не визнавалася.

Із позовом (в тому числі зустрічним) про визнання недійним додаткової угоди ТОВ «Поділля Агропродукт» до суду не зверталося.

Апеляційний суд бере до уваги, що ТОВ «Поділля Агропродукт» надало докази на підтвердження сплати ОСОБА_1 орендної плати за 2018-2022 роки, чим підтвердило факт виконання протягом вказаних років умов договору оренди та відповідно додаткової угоди.

Доказів того, що ТОВ «Поділля Агропродукт» сплачувало кошти (орендну плату) на виконання іншого договору оренди, останнім не надано і в заявах по суті справи не зазначено.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», подану його представником - адвокатом Криштальом Олександром Олександровичем, залишити без задоволення, а рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 жовтня 2024 року без змін.

Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: Т. Б. Сало

О. С. Панасюк