Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1574/24
Провадження № 2/382/84/25
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

05 лютого 2025 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

за участю секретаря Захарук Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яготин справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лещенко Сергія Олександровича до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника адвоката Лещенко Сергія Олександровича звернувся з позовом до Яготинського районного суду Київської області до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Позов обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний батько позивача - ОСОБА_3 (Спадкодавець)

Останнє місце проживання та реєстрації спадкодавця: АДРЕСА_1 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про смерть спадкодавця серії НОМЕР_1 від 30.04.2024; свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 17.07.1982.

До складу спадщини ввійшли всі права та обов`язки спадкодавця, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті, зокрема право на спадщину на: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_2 , та належав спадкодавцю на праві власності, зареєстрованого 16.08.2024 державним реєстратором Здольник Т.А., виконавчий комітет Студениківської сільської ради Київської області.

За час життя спадкодавець не склав заповіт як розпорядження своїм майном та іншими майновими правами на випадок своєї смерті, а тому спадкування його всіх прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості.

Оскільки спадкодавець за життя заповіту не уклав, то відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є діти ОСОБА_2 (позивач) та ОСОБА_2 (відповідач).

Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України, а також пережившої дружини, у спадкодавця немає.

Шлюб між спадкодавцем та ОСОБА_4 розірвано 11 грудня 2009 року, актовий запис №133.

Позивач спадщину прийняв, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області .

Інший спадкоємець (син спадкодавця) - ОСОБА_2 (відповідач) до вищевказаного приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини не надавав, постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, та позивач вважає, що відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України вважається таким, що спадщину не прийняв.

Нотаріус роз`яснила, що оскільки реєстрація місця проживання відповідача співпадає з реєстрацією місця проживання спадкодавця, вважається, що відповідач спадщину прийняв, якщо у шестимісячний термін не подав заяву про відмову від прийняття спадщини.

Позивач вважає, що у розумінні ч.1 ст.1269. ч.3 ст.1268 ПК України відповідач спадщину не прийняв, оскільки за однією адресою разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживав та будь-яких дій, з часу відкриття спадщини, спрямованих на прийняття (переоформлення) спадщини не здійснив, виявляючи у такий спосіб небажання оформлювати спадкове майно на своє ім`я.

З огляду на вищевказане позивач, вважавши себе єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, звернувся до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, Овчаренко І.Ж., з наміром отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку спадкового майна після смерті спадкодавця.

Але, інший спадкоємець за законом - ОСОБА_2 , вважається таким, що спадщину після смерті спадкодавця прийняв, оскільки місце реєстраціїв Відповідача співпало з останнім місце реєстрації спадкодавця, а заява про відмову від прийняття спадщини від імені останнього не надходила.

Відповідно до п.1 глави 13 вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Внаслідок вищевказаного позивач змушений звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення у позовному провадження оскільки вбачається між спадкоємцями спір про право.

Встановлення вказаного факту позивачу необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу частку майна після смерті спадкодавця.

Враховуючи вищевикладене просив встановити факт не проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини та визнати ОСОБА_2 таким, що не прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70).

В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (рішення від 17 червня 2011 року, заява № 21037/05), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Представник зявника звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

Відповідач повторно в судове засідання, будучи належним чином повідомлений відповідно до вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, не з`явився, задля забезпечення принципу диспозитивності, змагальності, відкритості інформації, щодо справи та належного повідомлення відповідача про дату, час, місце та порядок розгляду даної справи Яготинським районним судом Київської області було розміщено на сайті суду оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи невідоме.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що оскільки є сусідкою з позивачем, та проживає з 1984 року, то їй відомо, що відповідач давно не проживає за місцем проживання позивача та його матері, більше десяти років. Раніше відповідача приїздив. Не бачила відповідача біля 5 років. Останній раз бачила в кінці літа чи восени було, проте після введення військового стану взагалі не бачила та на похованні батька він не був.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона є сусідкою позивача по справі, знає, що чоловік сусідки та батько позивача помер, більше 3 років відповідача по справі не бачила на даному подвір`ї, був лише позивач з батьком до дня його смерті. Відповідач з батьком не проживав до дня його смерті, останній раз вона відповідача бачила у 2019 році.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 батько ОСОБА_2 та ОСОБА_2 . Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано 11 грудня 2009 року, актовий запис №133. Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_2 , що належав ОСОБА_3 на праві власності, зареєстрованого 16.08.2024 державним реєстратором Здольник Т.А., виконавчий комітет Студениківської сільської ради Київської області. Останнє місце проживання та реєстрації ОСОБА_3 АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 спадщину прийняв, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до Овчаренко І.Ж., приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області. Згідно акту обстеження від 14.08.2024 року встановлено, що ОСОБА_2 на день смерті свого батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований з останнім за спільною адресою: АДРЕСА_2 , але фактично постійно не проживав за даною адресою з 2019 року. Місце перебування/проживання ОСОБА_2 - не відомо. (а.с.6-23)

Відповідно до копії спадкової справи №79/2024 вбачається, що ОСОБА_2 спадщину прийняв, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області. (а.с. 35-49)

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про встановлення факту не проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_2 та визнання його таким, що не прийняв спадщину після ОСОБА_3 . На підставі викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 280-283, 258-259, 263, 265, 268, 354, 279, 141 ЦПК України, ст.ст.1217,1218, 1261, 1272, 1270, 1268, 1269, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Лещенко Сергія Олександровича до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не проживав з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини, визнавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що не прийняв спадщину після ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом 30 днів з дня отримання його копії. Учасник справи якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 07 лютого2025 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 07.02.2025 року.

Суддя Кисіль О. А.