ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року

м. Київ

справа № 727/1439/22

провадження № 61-3126св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці в складі судді Галичанського О. І. від 04 травня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду в складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Кулянди М. І., Литвинюк І. М. від 25 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Поляк П. П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та володіють нею на праві спільної часткової власності в частках та відповідно. Указує на те, що незважаючи на те, що позивач є законним співвласником квартири, відповідачка чинити йому перешкоди у доступі та користуванні квартирою, відмовляється передати позивачеві дублікати ключів до вхідних дверей, без його згоди самостійно зайняла своїми речами та користується квартирою.

Ураховуючи наведене, позивач просить суд: зобов`язати відповідачку усунути перешкоди у користуванні квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом примусового вселення ОСОБА_1 та зобов`язати передати позивачу ключі від вказаної квартири; зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 в подальшому перешкод у користуванні квартирою.

У травні 2022 року від представника ОСОБА_2 - адвоката Байцар І. надійшла зустрічна позовна заява, у якій сторона відповідача вказує на те, що між нею та відповідачем виник спір щодо порядку користування вищезазначеною квартирою. Зазначає, що сторони по справі не є членами однієї сім`ї, зважаючи на недоброзичливі стосунки між ними, вважає, що позивач може вселитися та проживати не у всій квартирі, а лише у частині її приміщень, площа яких еквівалентна розміру його частки у праві власності на квартиру. Зазначає, що розмір її частки у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 становить , а розмір частки відповідача . Вважає, що кожному із співвласників повинна бути виділена у володіння та користування житлова площа, еквівалентна розміру часток.

За результатами проведення у цій справі будівельно-технічної експертизи № 11/22, просила визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 згідно варіанту № 1, а саме: виділити у користування ОСОБА_3 наступні приміщення: житлову кімнату (10-2) площею 19,30 кв.м., веранду (10-3) площею 4,40 кв.м., комору (10-4) площею 1,60 кв.м., житлову кімнату (10-11) площею 20,80 кв.м. та балкон площею 1,80/0,50 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_1 житлову кімнату (10-10) площею 14,60 кв.м.; залишити у спільному користуванні співвласників наступні приміщення: коридор (10-1) площею 7,30 кв.м., веранду (10-5) площею 4,50 кв.м., кухню 10-6 площею 10,00 кв.м., вбиральню (10-7) площею 1,20 кв.м., ванну (10-8) площею 3,50 кв.м. та коридор (10-9) площею 3,90 кв.м.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 травня 2023 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом примусового вселення та зобов`язання передати ключі від квартири - відмовлено. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку володіння та користування квартирою - задоволено. Встановлено порядок володіння та користування співвласниками ОСОБА_3 та ОСОБА_1 квартирою АДРЕСА_1 , відповідно до варіанту № 1 висновку судового експерта Гайди А. В. № 11/22 від 02 лютого 2023 року, а саме:

Виділено у користування ОСОБА_3 наступні приміщення, які розташовані у квартирі АДРЕСА_1 : житлову кімнату (10-2) площею 19,30 кв.м., веранду (10-3) площею 4,409 кв.м., комору (10-4) площею 1,60 кв.м., житлову кімнату (10-11) площею 20, 80 кв.м. та балкон площею 1,80/0,50 кв.м., всього площа 47,90/46,60 кв.м.

Виділено у користування ОСОБА_1 житлову кімнату (10-10) площею 14,60 кв.м., яка розташована у квартирі АДРЕСА_1 .

Залишено у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 наступні приміщення, які розташовані у квартирі АДРЕСА_1 : коридор (10-1) площею 7,30 кв.м., веранду (10,5) площею 4,50 кв.м., кухню (10-6) площею 10,00 кв.м., вбиральню (10-7) площею 1,20 кв.м., ванну 910-8) площею 3,50 кв.м. та коридор (10-9) площею 3,90 кв.м., всього 30,40 кв.м.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом примусового вселення та зобов`язання передати ключі від квартири, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність порушення права ОСОБА_1 користування квартирою АДРЕСА_1 та відсутність підстав для його поновлення шляхом виселення і зобов`язання ОСОБА_3 передати ключі від квартири. Водночас суд першої інстанції вказав, що відсутні підстави для вирішення спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про зобов`язання ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 в подальшому перешкод у користуванні жилим приміщенням, який не виник.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про встановлення порядку володіння та користування квартирою, суд першої інстанції вважав, що ОСОБА_3 обрано належний спосіб захисту порушеного права співвласника на встановлення порядку користування жилим приміщенням. Також судом першої інстанції зазначено, що запропонований висновком будівельно-технічної експертизи від 02 лютого 2023 року № 11/22 варіант № 1 порядку користування спірною квартирою єдиний з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників (менше 10 відсотків).

Додатковим рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати, які складаються із 29 200 грн витрат на професійну правничу допомогу, 992,40 грн судового збору, сплаченого при подачі до суду зустрічного позову, та 8 305 грн витрат на проведення експертизи. В задоволенні клопотання Поляк П. П. про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Додаткове рішення суду мотивоване тим, що судом по справі не було вирішено питання щодо судових витрат.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Поляк П. П., задоволено частково. Рішення першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 травня 2023 року в частині відмови у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом примусового вселення та зобов`язання передати ключі від квартири - скасовано. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування майном шляхом примусового вселення та зобов`язання передати ключі від квартири - задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_1 , зобов`язано ОСОБА_3 передати ОСОБА_1 ключі від цієї квартири.

В решті рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 травня 2023 року залишено без змін.

Додаткове рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 10 травня 2023 року скасовано. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 13 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати із сплати судового збору в сумі 992,40 грн, проведення експертизи в сумі 8 305,00 грн, на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 13 000,00 грн, на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 6 000,00 грн.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з огляду на звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, заперечення ОСОБА_3 проти його задоволення, направлення пропозиції ОСОБА_1 щодо встановлення порядку володіння та користування квартирою від 21 квітня 2022 року, за якою не заперечує щодо вселення ОСОБА_1 та надання можливості виготовити дублікат ключа від квартири після встановлення порядку володіння та користування спірною квартирою відповідно до розміру часток кожного у праві спільної часткової власності, між сторонами наявний спір щодо вчинення ОСОБА_3 перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою. Ураховуючи наведене суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для вселення ОСОБА_1 .

Установивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 , розмір часток ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у спільному майні по та відповідно, існування між сторонами спору про порядок користування майном, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про встановлення порядку користування спірною квартирою відповідно до варіанту № 1 будівельно-технічної експертизи від 02 лютого 2023 року № 11/22.

Порядок користування квартирою АДРЕСА_1 у межах позовних вимог враховує баланс інтересів кожного із співвласників, задля забезпечення якого можливо відійти від відповідності реальних часток, виділених у користування, ідеальним часткам у праві власності, у зв`язку із неможливістю забезпечити їх точну відповідність при вирішенні судом питання про визначення порядку користування квартирою.

З огляду на незначну відмінність фактичної частки ОСОБА_1 , яка на 8% більша за його ідеальну частку, порядок користування спірною квартирою за варіантом, запропонованим ОСОБА_3 , не призводить до порушення прав іншого співвласника.

Суд першої інстанції вирішив питання про ухвалення додаткового судового у справі за відсутності ОСОБА_1 , щодо якого немає відомостей про його належне повідомлення про час та місце розгляду справи, у зв`язку із чим порушено його право брати участь в судових засіданнях, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи вимог касаційної скарги

У березні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Поляк П. П. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 травня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року, які оскаржує в частині вирішення зустрічного позову, а саме встановлення порядку володіння та користування спірною квартирою.

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року в справі № 761/23622/19, від 03 жовтня 2018 року в справі № 363/928/16, від 26 травня 2021 року в справі № 750/11539/18, від 12 серпня 2021 року № 644/5579/19, від 08 вересня 2021 року в справі № 761/44705/19, від 15 вересня 2021 року в справі № 719/637/20, від 03 березня 2021 року в справі № 761/27076/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Також заявник посилається на порушення судами норм процесуального права, а саме суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389, пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

Судові рішення в частині вирішення первісних позовних вимог та розподілу судових витрат до суду касаційної інстанції не оскаржені та предметом перегляду не є (стаття 400 ЦПК України).

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не мали права встановлювати порядок користування спільним майно, оскільки між сторонами не виник спір з даного питання.

Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу

У квітні 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Байцар І. Б. подав до суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якій просить зазначену касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення в частині вирішення зустрічних позовних вимог - залишити без змін. Зазначає, що намір позивача вселитися в квартиру і користуватися всією її площею порушує права ОСОБА_3 , оскільки розмір її частки у праві власності на квартиру становить 3/4 , в той час як розмір частки позивача складає всього . Отже на момент подання зустрічного позову права ОСОБА_3 були порушені та між нею і ОСОБА_1 виник спір щодо порядку користування квартирою. У даній справі була проведена судова будівельно-технічна експертиза, яка зробила висновок про неможливість поділу квартири в натурі відповідно до розміру часток співвласників, це є підставою для встановлення порядку користування даним житлом, тому було подано зустрічний позов. Таким чином, вважає касаційну скаргу необґрунтованою та просить відмовити в її задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій, в оскаржуваній їх частині, залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 26 березня 2024 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано цивільну справу № 727/1439/22 з Першотравневого районного суду м. Чернівці.

Зазначена справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 грудня 2024 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 13 січня 2021 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно визнано за ОСОБА_5 право власності у порядку спадкування на частини квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 - право власності у порядку спадкування на частину квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовлений Чернівецьким міським комунальним бюро технічної інвентаризації, відповідно якого жиле приміщення складається з коридору площею 7,3 кв.м, житлової кімнати площею 19,3 кв.м, веранди площею 4,4 кв.м, комори площею 1,6 кв.м, веранди площею 4,5 кв.м, кухні площею 10,0 кв.м, вбиральні площею 1,2 кв.м, ванної площею 3,5 кв.м, коридору площею 3,9 кв.м, житлової кімнати лпощею 14,6 кв.м, житлової кімнати площею 20,8 кв.м, балкону площею 1,8 кв.м, балкону площею 0,5 кв.м.

ОСОБА_1 направлено ОСОБА_3 претензію 14 січня 2022 року, за змістом якої квартира АДРЕСА_3 перебуває у користуванні ОСОБА_3 , ОСОБА_3 чиняться перешкоди у його доступі до жилого приміщення, остання відмовляється надати дублікат ключів від квартири.

До матеріалів справи приєднано пропозицію ОСОБА_2 щодо встановлення порядку володіння та користування квартирою від 21 квітня 2022 року, направлену ОСОБА_1 .

За змістом наведеної пропозиції ОСОБА_3 не заперечує щодо вселення ОСОБА_1 та надати можливість виготовити дублікат ключа від квартири після встановлення порядку володіння та користування спірною квартирою відповідно до розміру часток кожного у праві спільної часткової власності.

За висновком будівельно-технічної експертизи експерта ОСОБА_6 від 02 лютого 2023 року №11/22 технічна можливість розподілу в натурі квартири АДРЕСА_1 відповідно до часток та з врахуванням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва відсутня.

Експертом запропоновано на розгляд суду три варіанти порядку користування квартирою АДРЕСА_1 між двома співвласниками в частках та , при цьому лише один із них (варіант №1) з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників.

Відповідно до варіанту №1 співвласникам квартири АДРЕСА_1 , пропонується виділити у користування:

співвласнику з часткою ( ОСОБА_5 ) житлову кімнату (10-2) площею 19,30 квадратних метри, веранду (10-3) площею 4,40 квадратних метри, комору (10-4) площею 1,60 квадратних метри, житлову кімнату (10-11) площею 20,80 квадратних метри та балкон площею 1,80/0,50 квадратних метри, всього площею 47,90/46,60 квадратних метри;

співвласнику з часткою ( ОСОБА_1 ) житлову кімнату (10-10) площею 14,60 квадратних метри;

у спільне користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 : коридор (10-1) площею 7,30 квадратних метри, веранду (10-5) площею 4,50 квадратних метри, кухню (10-6) площею 10, 00 квадратних метри, вбиральню (10-7) площею 1,20 квадратних метри , ванну (10-8) площею 3,50 квадратних метри та коридор (10-9) площею 3,90 квадратних метри, всього 30,40 квадратних метри.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить, так звана, ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 761/44705/19, від 12 серпня 2021 року у справі від 644/5579/18, від 26 травня 2021 року у справі № 750/11539/18.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин, зазначивши, що предметом зустрічного позову є встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками, а не поділ квартири в натурі. З урахуванням кількості співвласників, плану квартири, розміру жилої площі, а також конфліктних відносин між сторонами по справі, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про встановлення порядку користування спірною квартирою, виділивши у користування сторонам спору частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно.

Судами попередніх інстанцій правильно враховано, що запропонований ОСОБА_3 варіант користування квартирою враховує інтереси всіх співвласників. Відповідачу з часткою виділено у користування житлову кімнату (10-10) площею 14,60 квадратних метри, що не менше його ідеальній частці у спільній частковій власності.

Відповідач не запропонував іншого варіанту користування спірною квартирою, а лише заперечував проти позову, вказуючи, зокрема, що спору між сторонами стосовно користування спірною квартирою не існує.

Встановлення порядку користування квартирою з незначним відхиленням від ідеальних часток співвласників житлової площі, із урахуванням планування квартири, визнано судами попередніх інстанцій єдиним оптимальним способом вирішення спору між співвласниками квартири. Надання кожному із співвласників у користування окремо виділеної жилої площі відповідно до їх ідеальних часток у спільній частковій власності є неможливим.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не змогли за взаємною згодою, добровільно вирішити питання користування квартирою АДРЕСА_1 , за наявності конфліктної ситуації, яка унеможливила добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується із порядок користування спірною квартирою, який встановлений судами попередніх інстанцій.

Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать правовим позиціям Верховного Суду, які викладені у постановах, що зазначені заявником у касаційній скарзі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом розгляду судів попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, які ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, і з якими погоджується суд касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки зводяться до незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій та стосуються переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 травня 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 25 жовтня 2023 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку володіння та користування квартирою - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов