Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3153/24
Провадження № 2/935/1140/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Василенка Р.О., із секретарем Криворучко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської територіальної громади у особі Коростишівської міської ради про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області з вказаним позовом, у якому просив суд визнати за ОСОБА_1 , право власності на об`єкт самочинного будівництва прибудову «літера А1» до житлового будинку «літера А» та господарської будівлі сараю «літера Е», що за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0267, площею 0,0813 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована адресою: АДРЕСА_1 . Також вона є власником житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 57 кв. м., житловою площею 15,3 кв.м. за цією ж адресою. Вказану вище земельну ділянку та будинок успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 .

Вказує, що за життя її чоловік здійснив прибудову до житлового будинку, внаслідок чого збільшилася його загальна та житлова площа. Також чоловік збудував сарай на даній земельній ділянці.

Пояснює, що будівельні роботи проведені для забезпечення безпечної експлуатації будинку, без намірів змінити його конструктивні елементи та порушити чиїсь права та законні інтереси.

За наслідками проведеної прибудови загальна площа будинку збільшилася до 91,8 кв.м., а житлова площа до 42,7 кв.м.

Вказує, що з метою легалізації самочинно зведених будівельних конструкцій, шляхом прийняття прибудов до добудов у експлуатацію у 2024 році зверталася до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Коростишівської міської ради. Втім листом Державного архітектурно-будівельного контролю Коростишівської міської ради від 11 жовтня 2024 позивачу відмовлено у прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об?єктів. Просить суд визнати за нею право власності на самочинно збудовану прибудову до будинку та сарай.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином. Представник відповідача Лях І.М. надіслала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності, в межах позовних вимог, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 02 жовтня 2024 року посвідчених приватним нотаріусом Мошковським О.С., за реєстровим №3344 та №3345 є власником житлового будинку, загальною площею 57 кв.м., житлова площа 15,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та є власником земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0267, площею 0,0813 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за цією ж адресою (а.с. 12-17).

У свідоцтві про право на спадщину від 02 жовтня 2024 року, реєстровий №3345 вказано, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 57 кв.м., житлову площу 15,3 кв.м. до нього належать: альтанка літ. «Г», навіс літ «Д», погріб літ «Пг», вбиральня літ. «у», криниця літ. «к», огорожа 1-2.

З технічного паспорта виготовленого 15 серпня 2024 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 91,8 кв.м. житлову площу 42,7 кв. м., допоміжну площу 49,1 кв.м..

До нього належать: альтанка літ. «Г», навіс літ «Д», сарай літ. «Е», погріб літ «Пг», вбиральня літ. «У», криниця літ. «К», огорожа 1-2. Також вбачається, що до будинку у 2007 році добудовано житлову прибудову літера «А1», площею 44.1 кв.м.

У довідці КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради №582 від 15.08.2024 року вказано, що житлова прибудова літера «А1», має загальну площу 34,8 кв.м., житлову площу 27,4 кв.м. та побудована без дозвільних документів. Також на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , побудовано сарай на який не надавався дозвіл.

З відповіді відділу державного архітектурно-будівельного контролю Коростишівської міської ради від 11.10.2024 року №ЖТ 61 вбачається, що 04.10.2024 року позивач ОСОБА_1 зверталася до вказаного відділу із декларацією про готовність до експлуатації об`єкта, а саме: житлової прибудови літ «А1», сарай літера «В», що розташовані за адресою АДРЕСА_1 та отримала відмову. (а.с. 7-9).

Згідно звіту експерта Васильківської І.С. від 06.11.2024 року №243-24-З, слідує, що за результатами проведення технічного обстеження прибудови «літ. А1» до житлового будинку «літ. А», та господарської будівлі сараю «літ. Е», за адресою АДРЕСА_1 , встановлено відповідність надійної та безпечної експлуатації.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

Відповідно до статті 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч.2 ст.375 Цивільного кодексу України), а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч.5 ст.376 Цивільного кодексу України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.08.2020 року у справі № 760/21223/17-ц вказано, що вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил.

На підставі частини 3 статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина 3 статті 375 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи слідує, що прибудова «літ А1» до житлового будинку «літ. А», та господарська будівля сарай «літ. Е», розміщені на території земельної ділянки з кадастровим номером :01:013:0267, що за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є позивач ОСОБА_1 права інших осіб будівництвом до будинку такої прибудови «літ А1» та сараю «літера Е» не порушені.

Самочинно виконані будівельні роботи з будівництва зведених конструктивних елементів прибудови «літ А1» та сараю «літера Е», здійснено з дотриманням вимог державних будівельних норм та відповідає можливості надійної та безпечної експлуатації, що підтверджується звітом експерта Васильківської І.С. від 06.11.2024 року №243-24-З, за результатами проведення технічного обстеження вказаних будівель.

З огляду на викладене вище та те, що право власності позивача не може бути вирішено іншим чином ніж у судовому порядку, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи зазначене вище на підставі ст.ст. 331, 376 ЦК України, і керуючись ст. ст.12, 13, 19, 81, 263-266, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на об`єкти самочинного будівництва: прибудову «літ. А1» до житлового будинку «літ. А» та господарську будівлю сарай «літ. Е», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Коростишівська міська рада, , місцезнаходження: вул. Дарбіняна,11, м. Коростишів, Житомирської області.

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО