Справа № 191/950/24
Провадження № 2/191/327/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Прижигалінської Т.В.,

за участю секретаря - Силкіної О.Г.

згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Миргородський Вадим Петрович, до ОСОБА_2 , третя особа : Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа : Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 22.11.2008 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають дітей : сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 03.01.2019 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 25.10.2018 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.08.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. З 2018 року сім`я фактично розпалася і відповідач мешкає окремо. Відповідач життям дітей не цікавиться, їх вихованням не займається, участі в освітньому процесі дітей не приймає. Вихованням дітей, навчанням, утриманням та лікуванням займається позивач. Батько дітей проживає окремо, дітей не відвідує, матеріально не допомагає, має заборгованість зі сплати аліментів, взагалі жодної участі у житті дітей не приймає. За період з 23.04.2019 року по 27.02.2024 року за відповідачем рахується загальна сума заборгованості по аліментам в розмірі 211711,00 грн. Діти також не бажають бачитися з відповідачем. Одного разу, був навіть випадок, коли син зустрівся з батьком і останній запропонував йому спробувати наркотичний засіб, який сам вживає.

У зв`язку з цим, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак до його початку надав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити.

Відповідач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, однак до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Також надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до своїх дітей : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.01.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

З копій свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Серія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Серія НОМЕР_2 , вбачається, що їх батьками є сторони по справі.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2018 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання малолітніх дітей : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Починаючи з 09.08.2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Згідно копії розрахунку №38216 від 27.02.2024 року ОСОБА_2 станом на 01.03.2024 року має заборгованість по аліментам, якам складає 211711,00 грн.

З довідки №11 від 15.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_5 навчається у 8-Б класі Синельниківського ліцею №7. Батько хлопчика не бере участі в освітньому процесі ( не спілкується з класним керівником з приводу навчання та виховання сина, не відвідує батьківські збори, не долучається до заходів класу та закладу).

З довідки №12 від 15.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_6 навчається у 1 класі Синельниківського ліцею №7. Батько дівчинки не бере участі в освітньому процесі ( не спілкується з класним керівником з приводу навчання та виховання сина, не відвідує батьківські збори, не долучається до заходів класу та закладу).

Згідно копії Акту від 27.02.2024 року, ОСОБА_1 проживає разом з дітьми : ОСОБА_4 та ОСОБА_4 ..

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради №564/0/8-24 від 27.11.2024 року, Орган опіки та піклування вважають за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дітей : ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки останній самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків . Згідно із заявою до служби у справах дітей Синельниківської міської ради №112 від 11.10.2024 року, ОСОБА_7 не проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до своїх дітей.

Відповідно до ч.2,3,4,5 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.6 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19.12.2008р.) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справ, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 1 ст.18 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Таким чином судом встановлено, що відповідач самоусунувся від батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, оскільки останній не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується з дітьми, не проявляє ініціативи до зустрічей, тобто не займається вихованням своїх неповнолітніх дітей та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо них, хоча це є його обов`язком згідно з вимогами сімейного законодавства. Крім того, згідно із заявою, наданою відповідачем до служби у справах дітей Синельниківської міської ради №112 від 11.10.2024 року, останній не проти позбавлення його батьківських прав по відношенню до своїх дітей.

Установлені у даній справі обставини беззаперечно підтверджують навмисне, свідоме ухилення відповідачем від виконання обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що саме такий крайній захід як позбавлення батьківських прав підлягає застосуванню до відповідача, який ухилився від виконання батьківських обов`язків.

Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити повністю як законно обґрунтовані та підтверджені документально.

Крім того, згідно ч.1, ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та ст.ст. 150, 164, 166 Сімейного Кодексу України, ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.3,18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року та керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 78, 141, 206, 259, 263, 264 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП : НОМЕР_3 , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП : НОМЕР_4 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 ( одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т. В. Прижигалінська