Житомирський апеляційний суд
Справа №279/495/24 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 70 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 279/343/24 за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - адвоката Рупс Вікторії Олексіївни, на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Недашківської Л.А.,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що з 1977 року по 2017 рік перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають спільну дитину, ОСОБА_3 , яку виховував належним чином, не ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків.

Вказав, шо йому 70 років, трудової діяльності не здійснює, отримує пенсію за віком у розмірі 3900,04 грн щомісячно та інших джерел доходу не має, отже, перебуває у скрутному матеріальному становищі. Пенсія не забезпечує йому умов для проживання.

Оскільки проживає в приватному будинку, йому необхідно купувати дрова для опалення будинку.

Його донька має можливість надати йому матеріальну допомогу, але не бажає добровільно надавати її.

Таким чином, просив суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і довічно.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто щомісячно із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.01.2024 року - довічно.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь держави 1211 грн 20 коп судового збору.

В апеляційній скарзі представник відповідачки - адвокат Рупс В. О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Зокрема, зазначає, що 30.05.2015 року відповідачка уклала шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , актовий запис № 163.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя ОСОБА_6 народилось двоє дітей - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька - ОСОБА_9 .

З 09.11.2020 року сім`я є багатодітною та має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних дітей, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 .

З 25.06.2018 року відповідачка не працює, а перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до 3-х років, що підтверджується довідкою за вих. № 43 від 27.09.2024 року, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Деснянського району м. Києва. У відповідності до наказу №101-к від 01.10.2024 року ОСОБА_3 надано відпустку без збереження заробітної плати з 17.102024 року по 16.04.2024 року по догляду за дитиною віком до 4-х років 6 місяців, згідно з висновком ЛЛК.

Окрім цього, у відповідачки на утриманні перебуває її мати - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонеркою та має незадовільний стан здоров`я, у зв`язку з чим ОСОБА_3 здійснює за нею догляд. Шлюб між її матір`ю та батьком був розірваний 03.08.2017 року на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області справа № 279/2005/17.

Зауважує, що позивач при поданні позовної заяви не вказав, що має у власності 3 земельні ділянки, кадастрові номери :08:000:0035, :08:000:0136, :08:000:0141, які передав в оренду та отримує щорічно орендну плату.

Позивач вказав адресу проживання відповідачки як АДРЕСА_1 , проте відповідачка ніколи не мешкала та не була зареєстрована за цією адресою. З 04.09.2015 року місцем її реєстрації є АДРЕСА_2 . гурт.

Матеріали справи направлялись відповідачці на адресу, за якою вона не проживала та не була зареєстрована. Натомість, позивач постійно спілкувався зі своєю донькою в телефонному режимі, знав її фактичне місце проживання та навмисно не повідомив про своє звернення до суду з даним позовом.

Вважає, що аліментні зобов`язання дітей щодо утримання батьків можуть бути призначені за наявності певних умов, а саме: мати або батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків; непрацездатність матері, батька; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Отже, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом.

01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум для непрацездатних осіб у розмірі 2361 гри. Позивач отримує пенсію в розмірі 3 903,04 грн, згідно з доданою довідкою, що міститься в матеріалах справи.

Потреба матеріальної допомоги (нужденність) полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсій (допомоги) чи їх низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування.

Обставини, викладені в позовній заяві, свідчать не тільки про відсутність нужденності позивача, а навпаки, стали доказом належного матеріального рівня його життя, зокрема, наявності у нього земельних ділянок, підсобного господарства та допомоги від держави як пільговій категорії громадян.

Сам лише факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з чинним законодавством держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Вважає, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що розмір пенсії та іншого доходу, які він отримує, є значно нижчим за розмір його щомісячних витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Зокрема, зазначає, що відповідачка, маючи право на працю, гарантоване ст. 43 Конституції України, обрала право на відпустку, а тому її перебування в оплачуваній відпустці не може свідчити про скрутне становище. При цьому, разом з нею проживає її чоловік ОСОБА_5 , який є особою працездатного віку. Отже, дохід родини складається не тільки з виплат відповідачці, а й із доходів, які отримує її чоловік.

Наголошує на тому, що рівень належного матеріального забезпечення відповідачки підтверджується тим, що вона має у власності декілька земельних ділянок, житлові будинки та квартиру.

Стверджує, що матеріали справи не містять доказів того, що на утриманні ОСОБА_3 перебуває її непрацездатна мати, оскільки долучений до матеріалів справи акт обстеження умов проживання складений неуповноваженою особою (депутатом міськради), отже не може бути взятий судом до уваги.

Звертає увагу на ту обставину, що позивач в силу свого похилого віку хворіє і потребує матеріального забезпечення на купівлю необхідних ліків.

Наявність у нього на праві приватної власності земельних ділянок жодним чином не свідчить про належний рівень матеріального забезпечення, оскільки кошти, які він отримує від оренди цього майна, є незначними та сплачуються один раз на рік, що є недостатнім для задоволення мінімально необхідних потреб.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 27.09.2023 року.

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 9 від 25.10.2023 року відбулася реєстрація актового запису про шлюб від 30.05.2015 року, номер актового запису 163, складеного Відділом державної реєстрації акті цивільного стану по місту Коростеню реєстраційної служби Коростенського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, відповідно до якого ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 3 серпня 2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , укладений 04.06.1977 року та зареєстрований в с. Михайлівка Коростенського району Житомирської області, розірвано.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 5 вересня 2018 року ОСОБА_1 визнано таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_3 .

Довідка про доходи № 571564, видана ОСОБА_1 , свідчить про те, що він перебуває на обліку в Коростенському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримує пенсію за віком. Так, за період з січня 2023 по вересень 2023 року сума пенсії складає 33631,85 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачка перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , від якого у них народилося троє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З 9 листопада 2020 року сім`я є багатодітною та має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних дітей, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 .

Відповідачка працює на посаді сестри медичної у КНП « Центр первинної медико-санітарної допомоги 3;» Деснянського району м. Києва. З 25.06.2018 року вона перебувала у відпустці по догляду за дітьми віком до 3-х років, що підтверджується Довідкою за вих. № 43 від 27.09.2024 року, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Деснянського району м. Києва. У відповідності до наказу №101-к від 01.10.2024 року ОСОБА_3 надано відпустку без збереження заробітної плати з 17.10. 2024 року по 16.04.2024 року по догляду за дитиною віком до 4-х років 6 місяців за висновком ЛКК.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, представник позивача посилалася на ту обставину, що у власності відповідачки є нерухоме майно.

На підтвердження даної обставини суду надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який містить інформацію про те, що у власності ОСОБА_3 перебуває житловий будинок, АДРЕСА_4 ; земельна ділянка, площею 0,06 га, кадастровий номер :01:052:0068; земельна ділянка, площею 0,1 га, кадастровий номер :01:052:0126; земельна ділянка, площею 0,1175 га, кадастровий номер :01:052:0125.

Частиною першої статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до положень частини першої статті 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Аналіз статті 202 СК України свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей щодо утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

У постанові Верховного суду від 18 листопада 2020 року у справі №757/52096/18 зазначено, що при встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі.

При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько ( мати) не потребують матеріальної допомоги.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач потребує матеріальної допомоги, адже він є особою похилого віку, є непрацездатним та отримує пенсію, розмір якої хоча й перевищує встановлений прожитковий мінімум, проте є незначним.

Отже, ОСОБА_3 , будучи дочкою позивача, в силу положень статті 202 СК України, зобов`язана надавати допомогу на утримання свого непрацездатного батька.

Однак, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідачки, слід врахувати ту обставину, що, окрім пенсійних виплат, позивач отримує дохід від оренди належних йому земельних ділянок.

Обов`язок дітей утримувати батьків не залежить від їхнього матеріального стану, однак матеріальний стан дочки ( сина) враховується при визначенні розміру аліментів.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка має на утриманні трьох малолітніх дітей та на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною відповідно до висновку ЛКК.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, рішення суду слід змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , з 1/6 до 1/12 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23 січня 2024 року - довічно.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - адвоката Рупс Вікторії Олексіївни, задовольнити частково.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 квітня 2024 року змінити, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , з 1/6 до 1/12 частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 23.01.2024 року - довічно.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча Судді: