Справа №705/5907/24
2-о/705/28/25 РІШЕННЯ
07 лютого 2025 року Уманський міськрайонним суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді Піньковського Р.В.
при секретарі Романовій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,
Заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яку обґрунтовує наступним.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Він є єдиним сином покійного і у відповідності до закону є спадкоємцем першої черги за законом. Заінтересована особа ОСОБА_2 є рідним братом покійного і у разі неприйняття ним, як спадкоємцем першої черги за законом спадщини, право прийняття спадщини перейде до наступної черги, до якої входить відповідач.
Інших спадкоємців немає.
У жовтні 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Діброви Л.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , але нотаріус вивчивши подані ним документи виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.10.2024, обґрунтовуючи свою відмову тим, що він не був зареєстрований на день смерті покійного за місцем реєстрації останнього. При цьому йому було роз`яснено, що питання про фактичне прийняття спадщини може бути вирішено в судовому порядку.
На момент смерті батько ОСОБА_3 проживав разом з ним, ОСОБА_1 , оскільки ще за три роки до смерті він часто хворів та потребував стороннього догляду, тому він переїхав проживати до нього в будинок і до дня смерті вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 , з 2019 року і по день смерті спадкодавця. До нотаріальної контори він не звертався, оскільки вважав, що проживаючи разом з батьком на день смерті його батька, є таким, що фактично прийняв спадщину.
У зв`язку із зазначеним, він вимушений звернутися до суду з вказаною заявою.
Просить суд встановити факт, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав зі своїм батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, вимоги заяви підтримує та просить суд її задовольнити.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, заявлені вимоги визнає повністю.
Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд, вивчивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію заявника та представника заінтересованої особи, викладені у заявах, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.
Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.
Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.
Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).
Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).
Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.
При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.
Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачою свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.
В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про смерть № 192.
Померлий ОСОБА_3 є батьком заявника по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Актовий запис про народження № 4 зроблений виконавчим комітетом Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області.
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 869202, виданого 12 травня 2006 року Уманським міськрайонним управлінням земельних ресурсів, померлому ОСОБА_3 та його рідному брату ОСОБА_2 , заінтересованій особі по справі, на підставі договору дарування № 2-404 від 22 лютого 2006 року в рівних частинах належить земельна ділянка площею 0,0635 га, розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення якої: для обслуговування жилого будинку (що підтверджується також копією вказаного договору дарування земельної ділянки). Також, у відповідності до копії договору дарування будинку, укладеного 22 лютого 2006 року, посвідченого Кравчук Т.І., державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2-402, померлому ОСОБА_3 та його рідному брату ОСОБА_2 , заінтересованій особі по справі, ОСОБА_4 подарувала, а вони прийняли в дар в рівних частинах кожний житловий будинок з господарськими будівлями, які розташовані в АДРЕСА_1 .
У відповідності до постанови від 23 жовтня 2024 року Діброви Л.М., приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу, заявнику по справі ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Цією ж постановою нотаріусом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на день своєї смерті був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 78846963 від 23.10.2024 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не відкривалася. Згідно інформаційної довідки за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 78846966 від 23.10.2024 заповіти від імені ОСОБА_1 не посвідчувалися. ОСОБА_1 на момент смерті разом з померлим не проживав та не був зареєстрований разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Також встановлено, що заявник не був на момент смерті спадкодавця малолітнім, неповнолітнім, недієздатним, а також особою, цивільна дієздатність якої обмежена.
Згідно письмових пояснень від 24.10.2024, написаних власноручно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка проживає по АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , яка проживає по АДРЕСА_3 , підписи яких засвідчені адміністратором відділу Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради та такі пояснення зареєстровані в реєстрі за № 1-31 та № 1-32, відповідно, підтвердили факт про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав без реєстрації зі своїм батьком ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , з 08.03.2019 по день смерті батька, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Крім того, згідно довідки, виданої Дмитрушківською сільською радою Уманського району Черкаської області станом на 16.09.2021, спадкодавець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 на день смерті проживав без реєстрації по АДРЕСА_2 . На день смерті спадкодавця разом з ним проживав його син: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку.
Згідно ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Обставини проживання заявника разом із спадкодавцем підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказами, що не викликають у суду будь-якого сумніву.
Встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 з рідним сином ОСОБА_1 на момент його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , має для заявника юридичне значення, оскільки дасть йому право вирішити правовідносини цивільно-правового характеру, зокрема підтвердити прийняття спадщини, при тому, що інші спадкоємці, які б мали намір прийняти спадщину відсутні, а заінтересована особа, рідний брат померлого ОСОБА_2 , який є співвласником майна спадкодавця, а саме земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку з надвірними спорудами, не заперечує проти встановлення такого факту, про що подав до суду письмову заяву.
За таких обставин, суд вважає, що заява є обґрунтованою, факт, який просить встановити заявник підтверджено належними та допустимими доказами, його визнання на порушує прав та законних інтересів інших осіб, а тому заява підлягає до задоволення.
За приписами ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , на час відкриття спадщини.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Р. В. Піньковський