Справа № 509/432/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Овідіополь цивільну справу за заявою

ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 ,

Військова частина НОМЕР_1 ,

про

оголошення фізичної особи померлою,-

ВСТАНОВИВ:

27.01.2025 року до Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 , в якій просить суд постановити рішення, яким оголосити громадянина України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кавказ Березнегуватського району Миколаївської області (РНОКПП НОМЕР_2 ) померлим (загиблим) від дня набрання рішенням суду законної сили. Після набрання рішенням суду законної сили направити його копію до Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (67801, Одеська область, с-ще Овідіополь вул. Незалежності 2-а) для реєстрації смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кавказ Березнегуватського району Миколаївської області (РНОКПП НОМЕР_2 ) та видачі йому свідоцтва про його смерть.

В обґрунтування заяви зазначив, що 11.10.2000 р. заявник уклав шлюб з ОСОБА_4 , який через її пияцтво 05.06.2005р. був розірваний.

Під час шлюбу, коли вони жили у с. Кавказ Миколаївської області у них народилося двоє спільних дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 другий син ОСОБА_2 .

Оскільки мати дітей ОСОБА_4 ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, то Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22.03.2011р. по цивільній справі №2-102/11 вона була позбавлена батьківських прав.

ОСОБА_1 у той час працював у с-щі Овідіополь в зв`язку з чим забрав дітей з собою і вони жили без реєстрації у буд. АДРЕСА_1 , що підтверджено Довідкою про склад сім`ї Овідіопольської селищної Ради №495 від 19.02.2018р.

Таким чином вихованням та утриманням дітей займався виключно заявник.

Згодом вони повернулися жити у с. Кавказ Миколаівської області, однак в зв`язку з агресією РФ проти України та веденням активних бойових дій в Миколаївській області вони були змушені залишити житло та переселилися жити у буд. АДРЕСА_2 де набули статусу внутрішньо переміщених осіб.

Через неділю після початку повномасштабної війни РФ проти України його сина ОСОБА_3 мобілізували та направили служити спочатку у військову частину НОМЕР_3 , а потім у військову частину НОМЕР_1 .

Під час несення військової служби син заявника приймав активну участь у бойових діях, був декілька разів поранений в зв`язку з чим його визнали частково придатним до військової служби, що підтверджено Довідками про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №72 від 10.01.2023р.; №1843/1/810 від 02.02.2024р, Довідкою в/ч НОМЕР_3 за №641 від 27.09. №641 від 27.09.2022р. про обставини травми, Довідкою гарнізонної Військово-лікарської комісії №4847 від 10.10.2022р.; Довідкою військово-лікарської комісії №2897 від 05.08.2022р.; направленням на МСЕК №356 від 29.03.2023р.; Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №057429 від 05.04.2023р. та посвідченням НОМЕР_4 від 20.06.2023р.

За сумлінне відношення до несення військової служби син заявника був неодноразово нагороджений медалями та грамотами.

В січні 2024 р. ОСОБА_1 отримав від ІНФОРМАЦІЯ_4 «Сповіщення сім`ї» №735 від 19.01.2024р. за вих.№10/296, яке було направлено йому на виконання сповіщення №382 в/ч НОМЕР_1 за вих. №1843/943 від 18.01.2024р. про те, що його син старший стрілець-оператор 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 у бою в районі населеного пункту Роботине Запорізької області 15.01.2024 року зник без вісті.

З наданих йому матеріалів службового розслідування за фактом зникнення безвісти його сина заявнику стало відомо, що під час бою біля вищевказаного населеного пункту, у бліндаж в якому він перебував разом з п`ятьма іншими своїми товаришами десь об 11 годині 15.01.2024 р. прилетів снаряд 152 мм калібру після чого ніхто з воїнів на зв`язок з командуванням військової частини не виходив, а візуальне обстеження виявило повну руйнацію бліндажу.

Шостий з їх групи боєць був тяжко поранений і встиг розповісти військовим, які його евакуювали з місця вибуху снаряду, про цю подію, але по дорозі у шпиталь помер.

Після зникнення сина заявника його тіло не було евакуйоване з розбитого бліндажу, воно у лікарняні заклади та бюро СМЕ не поступало і його тіло знаходиться у точці «Замбія т.31» тобто у тому самому бліндажі у який влучив 152 мм снаряд ворога.

Командири сина відомостями про те, що його син попав у полон не володіють, а тому командування військової частини визнала його сина безвісті зниклим.

Так як тіло сина з розбитого бліндажу не забрали і його не передали батьку, то статус сина з «безвісти зниклого» не може бути змінений на статус «загиблого».

Після смерті сина у нього залишилися грошові накопичення, які заявник, як його батько повинний отримати у спадщину в якості спадкоємця І-ої черги. Крім того йому повинні виплатити одноразову грошову допомоги за загибель сина.

Однак і у військовій частині і нотаріуса ОСОБА_1 повідомили, що без надання сину статусу «загиблий» або визнання сина померлим за рішенням суду, він ніякої спадщини отримати не має права.

З огляду на вказане, іншого способу отримати спадщину та разової допомоги за гибель сина ніж звернутися до суду із заявою про визнання сина померлим не існує, а тому ОСОБА_1 вимушений звернутися до суду з цією заявою.

Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі на підставі доказів, які додані до матеріалів справи.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд вважає заявою такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, указами Президента України Володимира Зеленського строк дії воєнного стану продовжено й надалі.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Судом встановлено, що 11.10.2000 р. заявник уклав шлюб з ОСОБА_4 , який 05.06.2005 р. був розірваний.

Під час шлюбу, коли вони жили у с. Кавказ Миколаївської області у них народилося двоє спільних дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_3 другий син ОСОБА_2 .

Оскільки мати дітей ОСОБА_4 ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків, то Рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 22.03.2011р. по цивільній справі №2-102/11 вона була позбавлена батьківських прав.

Вихованням та утриманням дітей займався виключно заявник.

Через неділю після початку повномасштабної війни РФ проти України сина заявника - ОСОБА_3 мобілізували та направили служити спочатку у військову частину НОМЕР_3 , а потім у військову частину НОМЕР_1 .

Під час несення військової служби син заявника приймав активну участь у бойових діях, був декілька разів поранений в зв`язку з чим його визнали частково придатним до військової служби, що підтверджено Довідками про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №72 від 10.01.2023р.; №1843/1/810 від 02.02.2024р, Довідкою в/ч НОМЕР_3 за №641 від 27.09. №641 від 27.09.2022р. про обставини травми, Довідкою гарнізонної Військово-лікарської комісії №4847 від 10.10.2022р.; Довідкою військово-лікарської комісії №2897 від 05.08.2022р.; направленням на МСЕК №356 від 29.03.2023р.; Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №057429 від 05.04.2023р. та посвідченням НОМЕР_4 від 20.06.2023р.

За сумлінне відношення до несення військової служби син заявника був неодноразово нагороджений медалями та грамотами.

В січні 2024 р. ОСОБА_1 отримав від ІНФОРМАЦІЯ_4 «Сповіщення сім`ї» №735 від 19.01.2024р. за вих.№10/296, яке було направлено йому на виконання сповіщення №382 в/ч НОМЕР_1 за вих. №1843/943 від 18.01.2024р. про те, що його син старший стрілець-оператор 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 9 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 у бою в районі населеного пункту Роботине Запорізької області 15.01.2024 року зник без вісті.

З наданих йому матеріалів службового розслідування за фактом зникнення безвісти його сина заявнику стало відомо, що під час бою біля вищевказаного населеного пункту, у бліндаж в якому він перебував разом з п`ятьма іншими своїми товаришами десь об 11 годині 15.01.2024 р. прилетів снаряд 152 мм калібру після чого ніхто з воїнів на зв`язок з командуванням військової частини не виходив, а візуальне обстеження виявило повну руйнацію бліндажу.

Шостий з їх групи боєць був тяжко поранений і встиг розповісти військовим, які його евакуювали з місця вибуху снаряду, про цю подію, але по дорозі у шпиталь помер.

Після зникнення сина заявника його тіло не було евакуйоване з розбитого бліндажу, воно у лікарняні заклади та бюро СМЕ не поступало і його тіло знаходиться у точці «Замбія т.31» тобто у тому самому бліндажі у який влучив 152 мм снаряд ворога.

Командири сина відомостями про те, що його син попав у полон не володіють, а тому командування військової частини визнала його сина безвісті зниклим.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Вказане підтверджено: супровідним листом в/ч НОМЕР_1 від 01.03.2024р. №1843/3856; Рішенням командира в/ч НОМЕР_1 за наслідками службового розслідування за фактом зникнення без вісті сина заявника ОСОБА_3 ; Актом службового розслідування вх.№310 від 24.01.2024р.; рапортом командира НОМЕР_5 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 від 21.01.2024р.; Доповіддю по факту зникнення старшого солдата ОСОБА_3 від 16.01.2024р.; Витягом із наказу №468 командира в/ч НОМЕР_1 від 23.01.2024р. «Про призначення службового розслідування»; поясненнями солдата ОСОБА_5 від 24.01.2024р.; поясненнями молодшого лейтенанта ОСОБА_6 від 24.01.2024р.; Витягом із наказу №18 командира в/ч НОМЕР_1 від 18.01.2024р. про зняття його сина зі всіх видів грошового та продовольчого забезпечення; Службовою характеристикою від 23.01.2024р.; медичною характеристикою від 23.01.2024р. та витягом із наказу №359 командира в/ч НОМЕР_1 від 24.01.2024р. «Про результати службового розслідування».

З аналізу вказаних документів однозначно вбачається, що син заявника загинув об 11 годині 15.01.2024 р. в наслідок прямого влучання 152 мм снаряда ворога у бліндаж де знаходився ОСОБА_3 під час його участі у бойових діях, пов`язаних із захистом України про що прямо наголошено у наказі командира в/ч НОМЕР_1 №359 від 24.01.2024 р.

Статтею 305 ЦПК України визначено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до ст.46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 роз`яснює, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідомим.

Суду не надано жодних належних доказів, які б містили інформацію про відоме місце перебування ОСОБА_3 , у тому числі про те, що він на даний час протиправно позбавлений волі та перебуває у полоні.

Оголошення ОСОБА_3 померлим необхідне батьку для отримання у спадщину в якості спадкоємця І-ої черги, крім того йому повинні виплатити одноразову грошову допомоги за загибель сина, а також стосується інтересів його молодшого сина ОСОБА_7 , так як у разі визнання його брата померлим він набуває статусу особи, яка не підлягає призову на військову службу,

На підставі викладеного заява підлягає задоволенню.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про оголошення її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про оголошення її померлою.

Заяву може бути подано особою, яку оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Відповідно до ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст. ст. 2, 4-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 263-265, 308 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Військова частина НОМЕР_1 , про оголошення фізичної особи померлою задовольнити.

Оголосити громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця с. Кавказ Березнегуватського району Миколаївської області померлим (загиблим) від дня набрання рішенням суду законної сили.

Після набрання рішенням суду законної сили направити його копію до Овідіопольського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (67801, Одеська область, с-ще Овідіополь вул. Незалежності 2-а) для реєстрації смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця с. Кавказ Березнегуватського району Миколаївської області, та видачі свідоцтва про смерть його батьку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з ч.4 ст.317 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Бочаров А.І.