Справа № 345/6776/24
Провадження № 2/345/214/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.02.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Миговича О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовом АТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

11.12.2024 року представник позивача Лісова В.Ю. звернулася суду із вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № від 08.04.2024 року в сумі 44 734,95 грн.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Представник позивача Лісова В.Ю. 16.01.2025 року електронною поштою надіслала до суду письмове клопотання, в якому просить провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки станом на 17.01.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем повністю сплачена, та повернути позивачу сплачений судовий збір в сумі 3028 грн.

Відповідно до вимог ч.3ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» у контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають передбачені законом процесуальні можливості припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 456/647/18, від 13.05.2020 року у справі № 686/20582/19-ц, від 20.09.2021 року у справі № 638/3792/20, від 12.07.2023 року у справі № 755/12807/19, ухвалах Верховного Суду від 20.12.2021 року у справа № 520/2224/19-ц, від 13.07.2022 року у справі № 761/28514/15

Враховуючи, що на час відкриття провадження у справі зобов`язання за кредитним договором не були припинені, тобто предмет спору існував, то відсутні підстави для закриття провадження у справі з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1, 3ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі,зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст.255ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Оскільки представник позивача не підтримує позовних вимог внаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, то суд вважає, що має місце саме відмова позивача від позову.

З огляду на викладене, відмову позивача від позову слід прийняти та на підставі п.4 ч.1ст.255 ЦПК України провадження в справі закрити, роз`яснивши позивачу зміст ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

За змістом ч. 2ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та згідно з ч.3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи, що представник позивача відмовився від позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету, сплаченого ним при поданні позову (3 028 грн.), а саме 1 514 грн.

На підставі наведеного, та, керуючись ст. ст. 142, 206, ч. 2 ст.247, п.4 ч.1 ст.255, ст.260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

провадження в справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 08.04.2024 року в загальному розмірі 44 734,95 грн., закрити на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України в зв`язку з відмовою позивача від позову та прийняттям цієї відмови судом.

Повернути з державного бюджету акціонерному товариству «ОТП Банк», (адреса якого: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43, ) 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду згідно з платіжним дорученням № від 22.11.2024 року, а саме в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: