Справа № 453/872/24 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/811/2739/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та за кредитними договорами.

В обґрунтування позовних вимог покликались на те, що 02 жовтня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77429132. Згідно з п. 1 цього договору позики, позикодавець зобов?язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

Вказували, що підписанням цього договору позики відповідачка ОСОБА_1 підтвердила, що вона ознайомилася на сайті за посиланням https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. 5.1. п. 5 договору позики).

Зазначали, що згідно п. 1.1. умов цього договору, фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов?язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Згідно п. 1.2 умов цього договору, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Стверджували, що підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною цього договору. Відповідно до реєстру боржників № 11 від 27 жовтня 2023 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14 липня 2021 року, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 15 449 грн. 45 коп., з яких: 1) 5 450 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2) 9 999 грн. 45 коп. сума заборгованості за відсотками.

Крім того вказували, що 23 листопада 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 17274-11/2021, котрий було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки ОСОБА_1 , про що свідчить п. 7 цього кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Всупереч умовам вказаного кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка ОСОБА_1 не виконала свої зобов?язання. Після відступлення позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора.

Зазаначали, що з моменту отримання права вимоги до відповідачки ОСОБА_1 , а саме з 21 вересня 2022 року, позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Стверджували, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 17274-11/2021 в розмірі 7 302 грн. 50 коп., з яких: 1) 2 300 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2) 5 002 грн. 50 коп. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 20 вересня 2021 року між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 43403.

Вказували, що клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. 29 лютого 2024 року між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників № 1 від 29 лютого 2024 року до договору факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 29 000 грн., з яких: 1) 10 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2) 19 000 грн. сума заборгованості за відсотками.

Крім того зазначали, що 24 вересня 2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 181833894. 28 листопада 2018 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов?язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

31 грудня 2020 року додатковою угодою № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників № 170 від 25.01.2022 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛОН ПЛЮС», до ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 181833894.

20 жовтня 2022 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Згідно п. 2.1. цього договору факторингу, клієнт зобов?язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 4.1 цього договору факторингу, сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 82 652 грн. 12 коп., з яких: 1) 21 999 грн. 32 коп. сума заборгованості по основному боргу; 2) 60 652 грн. 80 коп. сума заборгованості по відсоткам.

Крім того вказували, що 21 грудня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 63037. Цей кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки ОСОБА_1 , згідно п. 7.4. і п. 8.1. цього кредитного договору, про що свідчить п. 9 кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 1.4. п. 1 цього кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. 05 січня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 05012024, у відповідності до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» передає (відступає) позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до реєстру боржників від 05 січня 2024 року до договору факторингу № 05012024 від 05 січня 2024 року, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набув права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_3 в сумі 10 485 грн., з яких: 1) 3 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2) 7 035 грн. сума заборгованості за відсотками; 3) 450 грн. сума заборгованості по комісії.

Просили ухвалити рішення про стягнення на свою користь з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за договором позики № 77429132 від 02.10.2021 року в розмірі 15 449 грн. 45 коп., заборгованості за кредитним договором № 17274-11/2021 від 23.11.2021 року в розмірі 7 302 грн. 50 коп., заборгованості за кредитним договором № 43403 від 20.09.2021 року в розмірі 29 000 грн., заборгованості за кредитним договором № 181833894 від 24.09.2021 року в розмірі 82 652 грн. 12 коп., заборгованості за кредитним договором № 63037 від 21.12.2021 року в розмірі 10 485 грн., що в загальному розмірі заборгованості за названими договорами становить 144 889 грн. 07 коп. та Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за пред`явлення до суду вищевказаної позовної заяви із однією вимогою майнового характеру, у розмірі 3 028 грн., позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» при ухваленні рішення просить покласти на відповідачку ОСОБА_1 ..

Оскаржуваним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та за кредитними договорами, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 106 873 (сто шість тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 30 коп. заборгованості за договором позики та за кредитними договорами.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2 233 (дві тисячі двісті тридцять три) грн. понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Рішення суду оскаржила представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору.

Стверджує, що матеріали судової справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення договору від 24.09.2021 року № 181833894, від 20.09.2021 року № 43403, від 23.11.2021 року № 17274-11/2021, від 02.10.2021 року N° 77429132, від 21.12.2021 року № 63037відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством.

Вказує, що також надані не були, як і не повідомлено, як саме проводилась ідентифікація особи, та не надано доказів такої ідентифікації

Просить рішення Сколівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення 04 лютого 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 02 жовтня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77429132. Згідно з п. 1 цього договору позики, позикодавець зобов?язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Строк позики (строк договору) 30 днів. Процентна ставка (базова) /день 1,99 % (фіксована).

Відповідно до п. п. 1.1. 3., проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Відповідно до п. п. 4., підписанням цього договору позичальник підтверджує, що відповідно до п. п. 4.1. позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно п. п. 4.2., позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Кредитні кошти були перераховані на банківську карту № НОМЕР_1 (копія міститься у справі, а. с. 13).

23 листопада 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 17274-11/2021, котрий підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 7 цього кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 300 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

За змістом п. 1.2. тип кредиту: кредит. Мета отримання кредиту: на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 18 грудня 2021 року. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до п. п. 1.3. за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912.5% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2.50% (процентів) на добу.

Відповідно до п. п. 1.4., для клієнта, якому товариство вперше надає кредит, діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,5% на добу за умови повного повернення кредиту протягом 30 днів з моменту надання кредиту.

Згідно п. п. 2.6., при надходженні до товариства коштів для виконання зобов`язань клієнта товариство направляє такі кошти на погашення заборгованості в наступній послідовності: 1) у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу здійснюється повернення суми кредиту.

Відповідно до п. п. 4.3., у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, зазначений в п. 1.2. цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3. цього договору, продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов цього договору (копія міститься у справі, а. с. 26-32).

20 вересня 2021 року між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №4 3403. У відповідності до п. 1.1. цього кредитного договору, укладання кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Відповідно до п. 1.3., сума кредиту (загальний розмір) складає: 10 000 грн.. Тип кредиту кредит.

Згідно п. 1.4., строк кредиту 29 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується за зниженою процентною ставкою (якщо споживач є учасником програми лояльності), виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору. Відповідно до п. п. 1.5., тип процентної ставки фіксована.

За змістом п. п. 1.5.1., стандартна процента ставка становить 1,90 % в день та застосовується: 1) у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки (або споживач не є учасником програми лояльності); 2) у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; 3) у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 договору.

Відповідно до п. п. 2.1., кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (копія міститься у справі, а. с. 43-55).

24 вересня 2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 181833894. Відповідно до п. п. 1.1., за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Відповідно до п. п. 1.2., сума кредитного ліміту, вказана в п. 1.1. договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Відповідно до п. п. 1.3., кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 800 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 21.10.2021 року.

Відповідно до п. п. 1.4., позичальник в будь-який час, протягом дисконтного періоду дії договору, може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Повернення кредиту в повному обсязі позбавляє права позичальника отримати нові транші, а договір вважається припиненим шляхом його повного виконання.

Згідно п. 1.8., сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена.

За змістом п. 3.10., у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим договором у повному обсязі сплачена позичальником сума погашає вимоги у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту (за наявності); 3) у третю чергу сплачуються нараховані проценти за користування кредитом; 4) у четверту чергу сплачуються сума кредиту (у разі зобов`язань щодо її повернення); 5) у п`яту чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору.

Відповідно до п. 4.3., сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими (копія міститься у справі, а. с. 66-68).

21 грудня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 63037. Цей кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки ОСОБА_1 , згідно п. 7.4. і п. 8.1. цього кредитного договору, про що свідчить п. 9 кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

Відповідно до п. п. 1.1., товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

За змістом п. п. 1.2., кредит надається строком на 18 днів, тобто до 07 січня 2022 року. Строк дії договору 18 днів, але в будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами.

Згідно п. 1.3., за користування кредитом клієнт сплачує товариству 1277,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 3.5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди клієнта товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за договором.

Відповідно до п. 1.7. невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства: www.aviracredit.com.ua (копія міститься у справі, а. с. 86-88).

14 червня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, серед яких є відповідачка ОСОБА_1 ..

Згідно з платіжною інструкцією № 20397 від 31 жовтня 2023 року, здійснена належна плата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (копії містяться у справі, а. с. 14-20 і 42-149).

21 вересня 2022 року між ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №21092022, у відповідності до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, серед яких є відповідачка ОСОБА_1 ..

Згідно з платіжною інструкцією № 18799 від 23 вересня 2022 року, здійснена належна плата за відступлення права вимоги відповідно договору факторингу № 21092022 від 21 вересня 2022 року (копії містяться у справі, а. с. 34-38 і 170-178).

29 лютого 2024 року між ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 29022024, у відповідності до умов якого ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» передає (відступає) позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, серед яких є відповідачка ОСОБА_1 .. Згідно з платіжною інструкцією № 20927 від 05 березня 2024 року, здійснена належна плата за відступлення права вимоги відповідно договору факторингу № 29022024 від 29 лютого 2024 року (копії містяться у справі, а. с. 56-60 і 160-169).

28 листопада 2018 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 181833894. 20 жовтня 2022 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого, ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги, серед яких є відповідачка ОСОБА_1 . За платіжною інструкцією № 19474 від 10 березня 2023 року, відбулась оплата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року (копії містяться у справі, а. с. 75-80 і 188-196).

05 січня 2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 05012024, у відповідності до умов якого ТзОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» передає (відступає) позивачеві ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТзОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, серед яких є відповідачка ОСОБА_1 .. Відповідно до платіжної інструкції № 20688 від 09 січня 2024 року, здійснена належна плата за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 05012024 від 05 січня 2024 року (копії містяться у справі, а. с. 89-92 і 150-159).

Також встановлено, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», з урахування передачі права вимоги за укладеними договорами факторингу з ТзОВ «Фінансова компанія «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТзОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», ТзОВ «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП», ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТзОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ», виконав свої зобов`язання, надавши відповідачці ОСОБА_1 кошти за договором позики та кредитними договорами у встановленому в договорах розмірі та на узгоджених між ними умовах, однак остання в односторонньому порядку відмовилася від виконання взятих на себе зобов`язань у наведеній частині, у зв`язку з чим допустила спірні заборгованості.

При цьому, розмір спірної заборгованості за вищевказаними кредитними договорами відповідачкою ОСОБА_1 не спростовано, своїх розрахунків не наведено та суду не було подано.

Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Враховуючи вишенаведене, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Визначення факторингу міститься у ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

У статті 350 ГК України факторинг визначений як передання чи зобов`язання банку передати грошові кошти за плату в розпорядження іншої сторони, яка відступає або зобов`язується відступити банку своє право грошової вимоги до третьої сторони. Загальні умови та порядок здійснення факторингових операцій визначаються Цивільним кодексом України, цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також нормативно-правовими актами Національного банку України.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (стаття 1079 ЦК України).

Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Відповідно до пункту 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг є фінансовою послугою.

За змістом положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, частина 4 статті 18 Закону не містить застереження щодо незастосування зазначених положень пункту 5 частини 3 цієї статті до умови договорів про надання споживчого кредиту.

Частинами 5 та 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що між сторонами (з урахуванням правонаступництва позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договорів факторингу) було досягнуто згоди з усіх істотних умов електронних договорів за договором позики № 77429132, та за кредитними договорами № 17274-11/2021, № 43403, № 181833894, № 63037, всі п`ять правочинів, в силу відсутності доказів на підтвердження їх нікчемності чи визнання їх недійсним у встановленому порядку, створюють презумпцію їх правомірності, у зв`язку з чим вказані договір позики і кредитні договори є обов`язковими для виконання їх сторонами, а зобов`язання за ними мають виконуватися належним чином відповідно до закону та їх умов, натомість відповідачка ОСОБА_1 не виконала зобов`язань за вказаними договором позики і кредитними договорами, допущену заборгованість за кожним електронним договором нею у встановленому порядку не погашено.

В той же час, відповідачкою ОСОБА_1 не надано суду жодних розрахунків, котрі б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11 липня 2018 року за єдиним унікальним номером судової справи 753/7883/15 (судове рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду).

Також встановлено, що заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за кредитом (основною сумою боргу) становить за договором позики № 77429132 в розмірі 5 450 грн., при цьому, заборгованість за відсотками позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути у розмірі 9 999 грн. 45 коп., яка майже у 2 рази перевищує розмір боргу. За кредитом (основною сумою боргу) становить за кредитним договором № 17274-11/2021 в розмірі 2 300 грн., при цьому, заборгованість за відсотками позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути у розмірі 5 002 грн. 50 коп., яка майже у 2 рази перевищує розмір боргу.

За кредитом (основною сумою боргу) становить за кредитним договором № 43403 в розмірі 10 000 грн., при цьому, заборгованість за відсотками позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути у розмірі 19 000 грн., яка майже у 2 рази перевищує розмір боргу. За кредитом (основною сумою боргу) становить за кредитним договором № 181833894 в розмірі 21 999 грн. 32 коп., при цьому, заборгованість за відсотками позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути у розмірі 60 652 грн. 80 коп., яка майже у 3 рази перевищує розмір боргу. Основною сумою боргу за кредитним договором № 63037 є 3 000 грн., при цьому, заборгованість за відсотками позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути у розмірі 7 035 грн., яка більш як у 2 рази перевищує розмір боргу.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що нарахована позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сума по відсоткам за користування позикою і кредитами не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в електронних договорах такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідачка ОСОБА_1 як споживачка, тим самим порушує її права споживачки, тому вимога позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення цих сум заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим чинним ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідачки ОСОБА_1 та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а наявність в останнього як кредитора можливості стягувати з відповідачки ОСОБА_3 як споживачки надмірні грошові суми відсотків, спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання відповідачки ОСОБА_1 як боржниці виконувати основне грошове зобов`язання.

Згідно ч. 4 ст. 42 Конституції України визначено, що участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013). У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами.

За вказаних обставин, при вирішенні питання щодо стягнення відсотків, суд першої інстанції, встановивши співрозмірність нарахованих відсотків невиконаному зобов`язанню відповідачки ОСОБА_1 та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності обґрунтовано вважав наявними підстави для зменшення розміру відсотків до розміру, що складатиме 150% від суми заборгованості за тілом кредиту (основною сумою боргу), та виходив з того, що такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин, враховуючи знецінення валюти гривні та велику інфляцію в України.

Враховуючи наявність у відповідачки ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за договором позики та за кредитними договорами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» а саме: стягнути заборгованість за договором позики та кредитними договорами, у таких відсотках від тіла кредиту (основною сумою боргу):

1) за договором позики № 77429132 в розмірі 8 175 грн. (5450 * 1,5);

2) за кредитним договором № 17274-11/2021 в розмірі 3 450 грн. (2300 * 1,5);

3) за кредитним договором № 43403 в розмірі 15 000 грн. (10000 * 1,5);

4) за кредитним договором №1 81833894 в розмірі 32 998 грн. 98 коп. (21999,32 * 1,5);

5) за кредитним договором № 63037 в розмірі 4 500 грн. (3000 * 1,5).

За вказаних обставин, враховуючи, що розмір спірної заборгованості за вказаними договором позики і за кредитними договорами відповідачкою ОСОБА_1 не спростовано, своїх розрахунків не наведено та суду не подано, а також, що остання не зверталась із зустрічним позовом про визнання недійсним/недійсними правочинів суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором позики та за кредитними договорами шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в загальній сумі 106 873 грн. 30 коп.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - - залишити без задоволення.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 05 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанов складено 04 лютого 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.