Справа № 143/1255/23
Провадження № 22-ц/801/227/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 рокуСправа № 143/1255/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Берегового О.Ю., Оніщука В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кобенди Ю.О., Гонюк І.А. та її представника - адвоката Зубаня О.О., ОСОБА_1 та його представника адвоката Гончарука Р.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2024 року у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, за участю органу опіки та піклування виконавчого комітету Погребищенської міської ради Вінницької області,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Погребищенської міської ради Вінницької області про визначення місця проживання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.06.2019 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 19.10.2023 року.

У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після припинення фактичних шлюбних відносин син ОСОБА_4 до жовтня 2023 року проживав із відповідачкою, а з цього часу із ним.

На даний час відповідачка наполягає на постійному проживанні сина разом із нею, однак він заперечує проти цього, оскільки ОСОБА_3 не має власного житла, ніде не працює, а тому, на його думку, не зможе забезпечити належного рівня розвитку дитини та забезпечити її основні потреби. Також наголошує на тому, що син більше прихильний до нього, а тому проживання його з ним буде відповідати якнайкращим інтересам дитини.

21.03.2024 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини.

Зустрічний позов мотивований тим, що після розірвання шлюбу із ОСОБА_1 останній відмовився утримувати сина, а тому вона змушена була поїхати на заробітки за кордон. При цьому батьки її колишнього чоловіка надали згоду на проживання дитини разом із ними.

Після повернення із-за кордону вона наполягала на переїзді сина до неї у м. Вінниця, де вона працевлаштувалася та винаймає квартиру. Однак, ОСОБА_1 бажає, щоб син проживав разом із ним у будинку його батьків.

Стверджує, що у разі визначення місця проживання сина із нею вона забезпечить йому належні умови проживання, оскільки йому буде виділена окрема кімната в орендованій квартирі, він зможе відвідувати гуртки та секції в обласному центрі, що сприятиме його гармонійному розвитку та відповідатиме його якнайкращим інтересам. Натомість, батько дитини не спроможний забезпечити належне виховання та розвиток дитини.

За таких обставин просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із нею.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітньої дитини задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1074 (одна тисяча сімдесят чотири) грн 00 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі та визначити місце проживання дитини з мамою, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Гончарук Р.О. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Зубань О.О. просив у разі незадоволення вимог ОСОБА_5 про визначення місця проживання малолітньої дитини з нею, встановити спільну опіку над дитиною, визначивши порядок проживання дитини по 1 місяцю з кожним з батьків. Суд апеляційної інстанції відхиляє дане клопотання, оскільки встановити спільне опікунство дитини неможливо через значну відстань між адресами проживання матері та батька дитини.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 19.10.2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.14-16).

Постійне місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване в будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 6 зворот).

Згідно із актом обстеження умов проживання від 20.11.2023 року, складеним працівниками Служби у справах дітей Погребищенської міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із батьком ОСОБА_1 , дідом ОСОБА_6 та бабою ОСОБА_7 в будинку по АДРЕСА_1 , де для дитини облаштоване окреме спальне місце, куточок для ігор, наявний одяг та взуття відповідно до віку та сезону. Хлопчик активний, комунікабельний, має гарні стосунки з батьком, мати проживає окремо (а.с.4).

Згідно із Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.11.2023 року власником житлового будинку по АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 (а.с.7).

Згідно із довідкою Управління праці та соціального захисту населення Вінницької РДА від 23.10.2023 року №35-12/7-1143 ОСОБА_1 отримує державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства ІІІ групи в розмірі 2 100 грн 00 коп. щомісячно (а.с.6 т.1).

Згідно із довідками від 07.06.2024 року та від 13.06.2024 року ОСОБА_1 працює слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування відділу ГРПЛЦРП з 22.05.2024 року, заробітна плата за травень 2024 року склала 2 876 грн 98 коп. (а.с.123 зворот, 124 т.1).

Згідно із довідкою про заробітну плату від 06.01.2025 року, яка надана до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 працює слюсарем з експлуатації та ремонту газового устаткування відділу ГРПЛЦРП, заробітна плата за період з 01.07.2024 року по 31.12.2024 року склала 77 177,29 року.

Згідно із довідкою від 09.04.2024 року №9 ОСОБА_4 відвідує середню групу «Дзвіночок» в КЗ «Погребищенський ЗДО №3 «Дивосвіт» (а.с.87 зворот т.1).

Постійне місце проживання ОСОБА_3 зареєстровано в будинку по АДРЕСА_2 (а.с.56 т.1).

Згідно із договором оренди житлового приміщення від 20.02.2024 року, укладеним із орендодавцем ОСОБА_8 , ОСОБА_3 орендує квартиру АДРЕСА_3 на термін до 20.02.2025 року (а.с.59, 60 т.1).

Згідно із актом обстеження умов проживання від 14.03.2024 року, складеним спеціалістами Служби у справах дітей Вінницької міської ради, квартира АДРЕСА_3 складається із 2 кімнат, для дитини облаштована окрема кімната, в якій є необхідні меблі, наявний дитячий одяг (а.с.58 т.1).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.04.2024 року квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_8 (1/4 частка), ОСОБА_9 (1/4 частка) та ОСОБА_10 (1/2 частка) (а.с. 86 т.1).

Згідно із рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 28.02.2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із довідкою про доходи від 05.12.2024 року ОСОБА_5 працює помічником вихователя у КЗ "ДНЗ № 75 Вінницької міської ради", заробітна плата за період з березня 2024 року по листопад 2024 року склала 14 662,55 грн (а.с. 217 т. 1).

Рішенням суду встановлено, що дитина фактично проживає з батьком за адресою, яка є зареєстрованим місцем їхнього постійного проживання, та знаходиться на його утриманні (а.с.30-32).

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, яка тривалий час не мала належних та систематичних контактів з матір`ю, значну відстань між населеними пунктами, в яких проживають батьки, вважав, що на даний час якнайкращим інтересам малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , буде відповідати визначення місця його проживання із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року у справі №377/128/18 (провадження №61-44680св18) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №352/2324/17 (провадження №61-14041св19) зазначено, що «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що сторони по справі є батьками сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час дитина проживає разом з батьком - ОСОБА_1 .

Орган опіки та піклування Погребищенської міської ради у своєму висновку вважав за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_1 , оскільки між батьком і сином склалися гарні та довірливі стосунки, хлопчику створені комфортні умови проживання.

З моменту розірвання шлюбу з відповідачкою за первісним позовом, син проживає разом із батьком, що свідчить про формування у нього прив`язаності до нього та місця проживання, а тому безперервне проживання дитини за місцем його проживання забезпечує його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що є благополучним та не потребує зміни місця проживання дитини.

Встановивши, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у житловому будинку зі створеними всіма належними побутовими умовами, забезпеченням умов для навчання, розвитку та дозвілля, а також врахувавши вік хлопчика, його ставлення до матері та батька, бажання дитини проживати з батьком, судова колегія погоджується з висновком суду про те, що проживання дитини з батьком якнайкраще відповідає інтересам дитини та забезпечує йому розвиток і виховання в психологічно безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Мати дитини, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.

Докази того, що батько дитини чинить перешкоди у спілкуванні матері з дитиною у матеріалах справи відсутні.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди із рішенням суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду в оскарженій частині слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 січня 2025 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: О.Ю. Береговий

В.В. Оніщук