Справа № 455/37/23
Провадження № 8/455/2/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

05 лютого 2025 року м.Старий Самбір

СТАРОСАМБІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

у складі судді Титова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Гавриляк О.Б.

учасники справи в судове засідання не з`явились,

розглянувши матеріали заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.10.2023 у цивільній справі №455/37/23

за позовом ОСОБА_1 (далі за текстом Позивач),

до ОСОБА_2 (далі за текстом Відповідач),

про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СУДОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ

Рішення суду першої інстанції

Позивач 11.01.2023 звернулась до Старосамбірського районного суду з позовом до Відповідача, в якому просила суд стягнути з останнього на свою користь 250 000,00 грн моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.10.2023 позов задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Задовольнаючи частково позовні вимоги Позивача, Старосамбірський районний суд Львівської області, вказав наступне.

04.11.2019 року, приблизно о 01 годині 20 хвилин на 89 км + 100 м автодороги «Львів-Самбір-Ужгород», що на вул.Дрогобицькій в м.Старий Самбір Львівської області, відбулось зіткнення мотоцикла, марки «KAVASACI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в напрямку м.Львова з автомобілем, марки «BMB Х5», реєстраційний номер Республіки Чехія НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у напрямку м.Ужгород. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла, марки «KAVASACI», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, а пасажир вказаного мотоцикла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження і була доставлена на лікування в Старосамбірську центральну районну лікарню, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань №0000786 від 04.11.2019 року.

Станом на день ухвалення рішення досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000786 від 04.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, продовжується, обвинувальний акт до суду не направлявся.

Згідно висновку експерта №116 від 16.12.2019 року відомо, що у громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлені тяжкі тілесні ушкодження, які являються небезпечними для життя в момент їх заподіяння, що утворилися в результаті дорожньо-транспортної пригоди, коли потерпіла знаходилася в якості пасажира заднього сидіння мотоцикла, та отримала травми в результаті зіткнення з автомобілем.

Згідно довідки до акту огляду МСЕК, позивачці ОСОБА_1 з 19.11.2020 року по 19.11.2021 року первинно встановлена інвалідність ІІІ групи на строк до 01.12.2021 року.

Із посиланням на положення частини 2 та 5 статті 1187 Цивільного кодексу України, суд зазначив про те, що з аналізу вищенаведених положень матеріального закону слідує, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується його володільцем в незалежності від наявності його вини у завданні такої шкоди. Шкода не відшкодовується тільки якщо вона сталася внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти такі випадки як суїцид, навмисне каліцтво, шахрайство з метою отримання страхових виплат чи відшкодування шкоди тощо.

В даній ситуації, на думку суду, в діях позивачки ОСОБА_1 , а також в діях ОСОБА_3 , який помер, відсутній умисел на завдання собі шкоди, а також відсутні обставини непереборної сили, а тому шкода, яка завдана здоров`ю позивачки, має бути відшкодована в загальному порядку, в незалежності від наявності чи відсутності вини відповідача, як володільця джерела підвищеної небезпеки.

Із посиланням на частину 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, суд зазначив, що оскільки позивачка ОСОБА_1 отримала травми, в результаті яких пережила фізичний біль в результаті дорожньо-транспортної пригоди, душевні переживання в результаті отриманих ушкоджень, їй підлягає до відшкодування моральна шкода.

Визначаючи розмір належної до компенсації моральної шкоди, суд, дійшов висновку про те, що оскільки приписи ч.2 ст.1193 ЦК України вказують на необхідність врахування ступеню вини як потерпілого, так і завдавача шкоди, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на загальних засадах справедливості, об`єктивності та безсторонності, вважає, що обґрунтованим є розмір моральної шкоди у 100000,00 гривень, а заявлений позивачкою ОСОБА_1 розмір моральної шкоди у 250000,00 гривень є явно завищеним та не відповідає засадам розумності та справедливості.

Судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 22.02.2024 апеляційна скарга Відповідача на вищевказане рішення суду залишена без задоволення, рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.10.2023 року залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду від 11.04.2024 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Відповідача на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.10.2023 та постанову Львівського апеляційного суду від 22.02.2024 відмовлено.

ЗМІСТ ТА ОБГРУНТУВАННЯ ЗАЯВИ ПРО ПЕРЕГЛЯД ЗА НОВОВИЯВЛЕНИМИ ОБСТАВИНАМИ РІШЕННЯ СУДУ

30.08.2024 Відповідач звернувся до Старосамбірського районного суду Львівської області із заявою (далі за текстом - Заява) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.10.2023 (далі за текстом Рішення суду), в якій просить суд вищевказане Рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Позивача відмовити у повному обсязі.

В обгрунтування Заяви Відповідач вказує, що після ухвалення та набрання законної сили Рішенняс суду, 22.08.2024 Відповідачу стали відомі обставини, які є істотними для справи, однак не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі Позивачу на час розгляду справи судом.

Так, 22.02.2024 у відповідь на адвокаткий запит, отримала від слідчого СВ ВП№1 Самбірського РВП ГУНП у Львівській області інформацію про те, що кримінальне провадження №0000786 від 04.11.2019 року, за ознаками кримінальног правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України - закрито 22.04.2024 на підставі пункту 5 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку зі смертю стосовно якої зібрано достаньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю. Додатком до відповіді слідчого на адвокатський запит була відповідна постанова про закриття кримінального провадження від 22.04.2024 (далі за текстом - Постанова).

З вищевказаної Постанови Відповідач дізнався про те, що з технічної точки зору, причиною настання ДТП, 04.11.2019 року, приблизно о 01 годині 20 хвилин на 89 км + 100 м автодороги «Львів-Самбір-Ужгород» - є лише дії водія мотоцикла марки «KAVASACI» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) - ОСОБА_3 .

В обгрунтування своєї правової позиції Позивач вказує, що з аналізу положень статей 1167 та 1188 Цивільного кодексу України вбачається, що обов`язковою підставою для відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є встановлення судом факту протиправності дії заподіювача шкоди

Таким чином, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні - встановлено, що вищевказана ДТП трапилась в результаті порушення вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_3 та наявність в його діях складу кримінального правопорушеня, передбаченого частиною 2 станні 286 Кримінального кодексу України. Відтак, Відповідач не порушував вимоги Правил дороднього руху - отже відсутній факт протиправності дій останнього - а тому відсутні підстави вважати, що Відповідач спільно з загиблим водієм мотоцикла марки «KAVASACI» ОСОБА_3 завдали Позивачу шкоду у розумінні частини 2 статті 1188 Цивільного кодексу України, яка підлягає відшкодуванню.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позивач належним чином повідомлвся про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання не з`являвся, причин неявки суду не повідомляв.

ЗАКОНОДАВСТВО, СУДОВА ПРАКТИКА, МОТИВИ СУДУ

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, серед іншого, є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина 1 та пункт 1 частини 2 статті 423 Цивільного процесуального кодексу України).

Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18).

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №910/11027/18).

Мотиви суду щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами

Зі змісту Рішення суду, питання про перегляд якого за нововиявленими обставинами ініційовано Відповідачем, вбачається, що на день ухвалення такого рішення, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000786 від 04.11.2019 в ході якого слідчими встановлювались обставини ДТП, що мала місце 04.11.2019 за обставин якої відбулось зіткненя автомобіля під керуванням Відповідача та мотоцикла під керування ОСОБА_3 в наслідок якого пасажир мотоциклу - Позивач, отримала тяжкі тілесні ушкодження - не було завершено.

Нововиявленими обставинами Відповідач зазначає обставини того, що за наслідками досудового розслідування у кримінальному провадженні було встановлено, що причиною ДТП стало порушення вимог Правил дорожнього руху лише загиблим водієм мотоциклу ОСОБА_3 , а не порушення названих прави Відповідачем, що вказує на відсутність протиправності його дій та виключає можливість стягнення з нього шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки з урахуванням положень статей 1167 та 1188 Цивільного кодексу України.

Вирішуючи питання про обгрунтованість вищенаведених доводів Відповідача, суд враховує наступне.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 1167 Цивільного кодексу України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини 2 статті 1167 Цивільного кодексу України).

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1 статті 1187 Цивільного кодексу України).

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина 5 статті 1187 Цивільного процесуального кодексу України).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частини 1 та 2 статті 1188 Цивільного кодексу України).

Судом враховуються правові позиції, щодо застосування статей 1167, 1187 та 1188 Цивільного кодексу України, які знайшли своє відображення у наступних постановах Верховного Суду:

(-) постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2022 у справі№477/874/19, пункти 41, 55.1 постанови:

41. Припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.

55.1 За змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний не тоді, коли встановлена вина кожного з власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі (тобто не тоді, коли встановлено невжиття залежних від цих власників (володільців) заходів для запобігання заподіянню такої шкоди), а тоді, коли поведінка кожного із власників (володільців) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі). Встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди.

(-) постанова Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20:

Завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

(-) постанова Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 674/1666/14-ц:

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою.

Таким, чином, з урахуванням положень статей 1167, 1187, 1188 Цивільного кодексу України та вищенаведених правових позицій Верховного суду щодо їх застосування, суд дійшов висновку про те, що обов`язковою підставою для відшкодування шкоди (зокрема і моральної), завданої джерелом підвищеної небезпеки, є - встановлення судом факту протиправності дії заподіювача шкоди, у даному випадку - Відповідача як водія транспортного засобу.

З постанови від 22.04.2024 про закриття кримінального провадження №0000786 від 04.11.2019 вбачається, що за наслідками проведення досудового розслідування, в ході якого слідчими встановлювались обставини ДТП, що мала місце 04.11.2019 за обставин якої відбулось зіткненя автомобіля під керуванням Відповідача та мотоцикла під керування ОСОБА_3 в наслідок якого пасажир мотоциклу (Позивач), отримала тяжкі тілесні ушкодження, досудовим розслідуванням встановлено, що в умовах даної ДТП з технічної точки зору причиною настання даної події є лише дії водія мотоцикла ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам пункту 10.1 ПДР України, створювали умови для настання даної події і знаходилися в причино-наслідковому зв`язку з настанням ДТП.

За наведених обставин, Відповідач як водій автомобіля хоч і став учасником ДТП, однак його поведінка, як було встановлено за результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні - не була протиправною, оскільки вимог Правил дорожнього руху він не порушував.

Отже, не можна вважати що Відповідач самостійно або спільно з загиблим водієм мотоциклу ОСОБА_3 - завдав Позивачу шкоду, яка підлягає відшкодуванню у розумінні статтей 1167, 1187 та частини 2 статті 1188 Цивільного кодексу України, і це, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Позивача про стягнення з Відповідача моральної шкоди.

Обставини відсутності протиправної поведінки Відповідача як водія транспортного засобу в умовах ДТП були встановлені за наслідками проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке було закрито 22.04.2024 - тобто після ухвалення Старосамбірським районним судом Львівської області рішення від 10.10.2023, а тому такі обставини хоча й існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі Відповідачу, оскільки на момент ухваленні судом рішення від 22.04.2024 - досудове розслідування у кримінальному провадженні тривало.

Юридичний факт відсутності протиправної поведінки Відповідача як водія транспортного засобу за обставин ДТП, міг би спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі - то зміст судового рішення був би іншим.

За всіх вищевикладених обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що Заява Відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.10.2023 є обгнутнованою та такою, що підлягає задоволеню.

Судове рішення

Керуючись статями 265, 429 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.10.2023 у справі №455/37/23 - задовольнити.

2. Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 10.10.2023 у справі №455/37/23 - скасувати.

3. Ухвалити у справі №455/37/23 нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Інформація про учасників справи

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення підписано без його проголошення у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення - 05.02.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цій справі.

Суддя Титов А.О.