Провадження № 4-с/521/14/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2025 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І. А,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії державного виконавця, в якій вона просить поновити їй строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), а також зобов`язати Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття арешту з всього нерухомого майна ОСОБА_1 накладеного державним виконавцем Пономарьовим В.В. на підставі: постанови про відкриття виконавчого провадження № 23064218 від 25.11.2010 р., реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 10781584; постанови про арешт майна боржника та заборона на його відчуження № 30388020 від 13.12.2011 р., реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 11984844; постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 34032264 від 28.08.2012 р., реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 12933251.

Вимоги обґрунтовані тим, що вона є власницею житлового будинку, загальною площею 44,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Скаржник вирішила продати зазначений будинок і при підготовці документів у приватного нотаріуса з`ясувалося, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна інформація про арешт усього нерухомого майна, що належить скаржнику, накладеного державним виконавцем першого Малиновського ВДВС Одеського МУЮ Пономарьовим В.В. в рамках виконавчого провадження № 23064218. Про зазначене виконавче провадження скаржнику нічого відомо не було, тому вона через свого представника адвоката Скиби Є.А. звернулася до Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про надання інформації від 22.11.2024 року по вищезазначеному виконавчому провадженню.

На зазначену заяву Малиновським ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) було надано відповідь листом № 215283 від 26.11.2024 р., яке адвокат Скиба Є.А. отримав 02.12.2024 р. у поштовому відділенні АТ «Укрпошта». Згідно даного листа, на примусовому виконані у відділі перебувало виконавче провадження № 23064218 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3977 від 13.09.2010 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПроКредитБанк» грошової суми у розмірі 16 790,98 гривень. Також в даному листі зазначалось, що 20.10.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу). Згідно даного пункту виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану уразі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Крім того в листі Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) було зазначено, що більше ніякої інформації по виконавчому провадженню № 23064218 надати неможливо, так як виконавче провадження знищено з закінченням строку зберігання, яке становить три роки. Згідно інформаційної довідки № 406637611 від 04.12.2024 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що за скаржником зареєстровано три обтяження.

Скаржник вважає, що наявність протягом 13 років не скасованого арешту на її майно, за умови відсутності відкритого виконавчого провадження та знищення документів виконавчого провадження у зв`язку з закінченням строку його зберігання, позбавляє її можливості вільно розпоряджатися та користуватися своїм майном, а тому такий арешт підлягає скасуванню в судовому порядку.

Учасники справи в останнє призначене судове засідання не з`явилися. Однак представник скаржника подав заяву про розгляд скарги без його участі, вказав що вимоги викладені у скарзі підтримує у повному обсязі, просить суд задовольнити.

Представником Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) надано письмовий відзив на скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні скарги посилаючись при цьому на наступне. На примусовому виконані у відділі перебувало виконавче провадження № 23064218 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3977 від 13.09.2010 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПроКредитБанк» грошової суми у розмірі 16790,98 гривень, яке було відкрито 25.11.2010р. та завершено 20.10.2011р. у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі п.4 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження". Заборгованість за виконавчим документом, а також виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником сплачені не були. На примусовому виконані у відділі перебувало виконавче провадження № 30388020 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3977 від 13.09.2010 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПроКредитБанк» грошової суми у розмірі 16790,98 гривень, яке було відкрито 13.12.2011р. та завершено 20.06.2012р. у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження". Заборгованість за виконавчим документом, а також виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником сплачені не були. З урахуванням вищевикладеного оскільки боржником не надано підтвердження сплати боргу згідно виконавчого документа, не надано підтвердження сплати виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, відсутні будь-які правові підстави для зняття арешту з майна боржника, який був накладений у виконавчих провадженнях № 23064218 та 30388020. Оскільки дана скарга подана Скаржником, по суті, для захисту права власності на зазначене ним майно, то процесуальний Закон передбачає можливість подання позову про зняття арешту з майна, такий позов повинен був розглядатись в порядку цивільного судочинства, при цьому відповідачем у даній справі мав би виступати не Відділ (який мав би бути залучений як третя особа, що не заявляє власних вимог), а той суб`єкт, в інтересах якого даний арешт було накладено, тобто АТ "Про Кредит Банк".

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки № 406637611 від 04.12.2024 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що за скаржником зареєстровано три обтяження:

1. Тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 10781584; зареєстровано 02.02.2011 р. реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження № 23064218 від 25.11.2010 р., перший Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, ОСОБА_2 , В-5/207; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно;

2. Тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 11984844; зареєстровано 20.12.2011 р. реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та заборона на його відчуження № 30388020 від 13.12.2011 р., перший Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, ОСОБА_2 , В-5/1114; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно;

3. Тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 12933251; зареєстровано 30.08.2012 р. реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 34032264 від 28.08.2012 р., перший Малиновський ВДВС Одеського МУЮ, ОСОБА_2 , В-5/832; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно. (а.с.9-11)

Відповідно до листа Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) № 215283 від 26.11.2024 р., зазначається, що на примусовому виконані у відділі перебувало виконавче провадження № 23064218 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3977 від 13.09.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПроКредитБанк» грошової суми у розмірі 16 790,98 гривень. Також в даному листі зазначалось, що 20.10.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу). Згідно даного пункту виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану уразі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа. Крім того, в листі Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) було зазначено, що більше ніякої інформації по виконавчому провадженню № 23064218 надати неможливо, так як виконавче провадження знищено з закінченням строку зберігання, яке становить три роки. Згідно інформаційної довідки № 406637611 від 04.12.2024 року з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що за скаржником зареєстровано три обтяження. (а.с.6-7)

Як вбачається з інформації з Єдиного реєстру боржників від 22.01.2025 року, відсутні відомості про відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 . (а.с. 33)

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК ).

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як роз`яснено у п.20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі по тексту - Закон) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 10 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 № 1404-VIII скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, подані в установленому законом порядку до набрання чинності цим Законом, розглядаються у строки та порядку, що діяли до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, в даному випадку спірні правовідносини регулюються ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Норми ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV містять комплекс дій обов`язкового характеру, які повинен вчиняти державний виконавець в процесі виконання рішення.

Одним із його заходів є звернення стягнення на майно боржника, яке відповідно до ч.1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувану уразі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Пунктом 4.10.2 Інструкції про проведення виконавчих дій № 74/5 від 15 12.1999 (у редакції чинній, станом на повернення виконавчого документа стягувачу) визначено, що якщо державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника у виконавчому провадженні, то у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, з вказаних норм закону та положень інструкції слідує, що повернення стягувачу виконавчого документа, має наслідком винесення відповідної постанови, у якій має бути вирішено питання про скасування арешту.

Водночас такі дії державним виконавцем Пономарьовим В.В. вчинені не були. У постанові не було вказано про зняття арешту з нерухомого майна боржника, у зв`язку з чим обтяження такого майна досі зберігається. Отже має місце порушення з боку державного виконавця Пономарьова В.В. вимог Закону та вказаної Інструкції.

Таким чином, подальше накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження є невиправданим втручанням у її право на мирне володіння своїм майном та обмежує права ОСОБА_1 , позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 січня 2024 року у справі № 569/6234/22 дійшов висновку, що наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови повернення виконавчого документа стягувачу до 8 березня 2011 року (дата набрання чинності новою редакцією Закону № 606-XIV), знищення виконавчого провадження за закінченням строку його зберігання та відсутність майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 316, 317 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити.

Згідно ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Окрім того, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк на подання вищевказаної скарги до суду, оскільки судом достовірно встановлено, що скаржник фактично дізналася з відповіді Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) 02.12.2024 року та у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк на подання скарги був пропущений з поважним причин.

Керуючись ст.ст. 4-10, 12, 13, 76-81, 83, 89, 258-261, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на дії державного виконавця задовольнити.

Зобов`язати Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття арешту з всього нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) накладеного державним виконавцем Пономарьовим В.В. на підставі:

- постанови про відкриття виконавчого провадження № 23064218 від 25.11.2010 р., реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 10781584;

- постанови про арешт майна боржника та заборона на його відчуження № 30388020 від 13.12.2011 р., реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 11984844;

- постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, № 34032264 від 28.08.2012 р., реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 12933251.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 27 січня 2025 року.

Головуючий І.А. Мазун