КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/7190/24
Провадження № 2/552/328/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.01.2025 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі - Грицак А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17.10.2024 року звернувся до суду з позовом до Полтавської міської ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем.

У позовній заяві посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна тітка ( рідна сестра її батька) ОСОБА_2 .. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законом строк ОСОБА_1 не звернулась до органів нотаріату з приводу оформлення спадкових прав, оскільки вважала, що фактично прийняла спадщину, так як була з нею зареєстрована та фактично проживала у її квартирі з 2014 року.

Вказувала, що в постанові нотаріус дійшов висновку, що у зв`язку із тим, що спадкоємець ОСОБА_1 була зареєстрована по АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини після померлої тітки ОСОБА_2 , яка на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та вчасно не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, тому позивачу відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії.

Зазначила, що вона дійсно була зареєстрована в порядку визначеному Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» по АДРЕСА_1 , однак з січня 2014 року фактично проживає у м. Полтаві та у визначеному чинним законодавством порядку зареєструвавсь як внутрішньо переміщена особа.

Посилалась на те, що позивач маючи медичну освіту, опікувалася здоров`ям тітки, проводила оплату комунальних послуг по вказаній адресі, оскільки її тітка була 1937 року народження, вона не могла самостійно пересуватися та відповідно здійснювати вказані платежі.

Просила суд встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 , за однією адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18.10.2024 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання.

07.11.2024 року до суду від представника відповідача Полтавської міської ради - Кущ Я. надійшов відзив на позовну заяву. Зазначила, що довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1601-14-78 від 12.12.2014 та №1601-494278 від 16.03.2018, копії яких додані позивачем до позовної заяви не скріплені печаткою відповідного органу, а, отже, є недопустимими. Копія довідки з місця роботи та копія трудової книжки позивача свідчить про місце роботи в населеному пункті м. Полтава, але ніяким чином не підтверджують спільне проживання позивача з тіткою ОСОБА_2 на момент смерті останньої. Позивач не надає жодних доказів ведення спільного господарства з ОСОБА_2 .. Просила у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 14.11.2024 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явились, попередньо звернулись до суду із заявою про проведення розгляду справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, надавши суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 07.05.1992 року, її батьками є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ..

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 05.03.2024 року.

Згідно заповіту від 17.03.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Оканенко Т.Є. №227, ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3 , повністю заповіла ОСОБА_1 .

Із постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Широка О.М. від 14.09.2024 року, встановлено, що 14.09.2024 року до ОСОБА_8 звернулася ОСОБА_1 з питання оформлення спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .. Спадкоємець ОСОБА_1 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в якій зазначила, що з 2014 року є внутрішньо переміщеною особою і фактично весь час з 2014 року по 05.03.2024 року проживала разом з померлою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть за №8 від 14.09.2024 року померла ОСОБА_2 на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_2 , а місце проживання спадкоємця ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . У довідці від 12.12.2014 №1601-1478 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка видана 03.02.2023 року Управлінням соціального захисту населення Виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради зазначено, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , а фактичне місце проживання/перебування АДРЕСА_2 . Вважає, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у встановлений законом термін не подавалася заява про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ..

Даною постановою відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина перша статті 1217 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини 3 статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно із пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 , спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року у справі № 175/4514/20.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р. (надалі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Судом встановлено, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Однак, згідно довідки від 12.12.2014 №1601-1478 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки від 18.10.2018 року №1478 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно довідки КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» №484 від 14.10.2024 року, ОСОБА_1 працює в КП «1-а міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» з 19.10.2018 року на посаді лаборанта клінічно біохімічної лабораторії ( наказ від 18.10.2018 року №116) і продовжує працювати по теперішній час.

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 повідомили, що позивач ОСОБА_1 дійсно проживала із своєю рідною тіткою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

Факт постійного проживання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 , за однією адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується зібраними в справі доказами та показами свідків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 , за однією адресою: АДРЕСА_2 .

Керуючись ст.ст. 264, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Полтавської міської ради про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 , за однією адресою: АДРЕСА_2

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач Полтавська міська рада, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Соборності, 36, .

Головуючий Т.В.Шаповал