Номер провадження: 22-ц/813/1241/25
Головуючий у першій інстанції Мислива Л.М.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних

справах:

головуючого - Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 13 лютого 2024 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариство «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

02 травня 2023 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося до суду з вказаним вище позовом у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг "Monobank" від 22 березня 2019 року у розмірі 88994,39 грн станом на 13 грудня 2022 року у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 88994,39 грн; заборгованість за пенею та порушення грошового зобов`язання 0 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що 22 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22 березня 2019 року.

Приєднання до Умов і правил здійснюється фізичними особами шляхом підписання анкети-заяви у паперовому або електронному вигляді, що надається банком. Своїм підписом на анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент її підписання ознайомився з текстом умов і правил, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, тарифами, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб та інших додатків, повністю розумів їхній зміст, погоджується з викладеним, розуміє свої права та обов`язки.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірник у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

На підставі укладеного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 70000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що відображено у розрахунку заборгованості.

Станом на 28 грудня 2022 року у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 розділу II Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Банк 28 грудня 2022 року направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач на контакт не вийшов та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості у зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 26 січня 2023 року став у формі «на вимогу».

Рішенням Теплодарського міського суду Одеської області від 13 лютого 2024 року позов АТ «Універсал Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» суму заборгованості за кредитним договором від 22 березня 2019 року у розмірі 88994,39 грн. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Багно Л.Ф. звернувся з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 13 лютого 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову АТ «Універсалбанк».

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що анкета-заява до договору про надання банківських послуг від 22 березня2019 року, окрім анкетних даних відповідача, його контактної інформації, відомостей про майновий стан та трудову діяльність, не містить даних про розмір кредитних коштів та інших істотних умов. Як у цій анкеті-заяві, так і у будь-яких інших документах, долучених до позову, не зазначена інформація про погоджену суму/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, також відсутні відомості про те, що відповідач отримав платіжну картку, строк дії цієї картки. Відсутні докази на підтвердження того, що відповідач отримав кредит у розмірі 70000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Надані позивачем Умови і правилами обслуговування фізичних осіб, тарифи, які визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, не підписані відповідачем, у тому числі за допомогою електронного підпису, у той час як матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

Звертає увагу, що додані до позовної заяви докази у будь-якому разі не могли бути частиною так званого позивачем «Кредитного договору», оскільки умови і правила обслуговування в АТ «Універсалбанк» при наданні банківських послуг щодо продуктів "Monobank", додані до позову набули чинності з 27 листопада 2021 року, тобто більше ніж через два з половиною роки після підписання анкети-заявки; паспорт споживчого кредиту Чорної картки "Monobank", доданий до позову, в останньому абзаці п. 6 містить посилання на ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування» щодо взаємодії із споживачем при врегулюванні простроченої заборгованості, тобто в редакції Закону України від 19 березня 2021 року, тобто через два роки після підписання анкети-заявки; таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, додана до позову, містить посилання на платежі, датовані 01 травня 2018 роком, тобто за рік до підписання анкети-заявки.

Крім того, позивачем не додано до позову жодних доказів про надання відповідачеві кредитних коштів, що також підтверджує відсутність між сторонами по справі жодних правовідносин.

З наданих позивачем документів не вбачається того, що сторони досягли згоди про суму кредиту, відсоткову ставку та строки кредитування. Матеріали справи не містять жодного підписаного відповідачем документу в якому зазначений розмір відсоткової ставки по кредитного договору.

Посилаючись на рух коштів по картці, наданий банком, скаржник вважає, що розмір заборгованості має становити різницю між витратами та внесеними коштами, а саме 13236,70 грн.

На підтвердження заявлених позовних вимог, банк не надав виписку з особового рахунку відповідача, тобто за допомогою належних та допустимих доказів не довів розмір кредитної заборгованості, оскільки документ під назвою «рух коштів по картці» не є випискою по рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом.

Правом на відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Положеннями п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 січня 2025 року, розгляд цієї справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову (88994,39 грн) не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (90840 грн).

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення суду у повній мірі не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи убачається, що 22 березня 2019 року ОСОБА_1 власноруч (у паперовому вигляді) підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, згідно якої він просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов.

ОСОБА_1 погодився з тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови (п. 2 Анкети-заяви).

Підписанням цього договору ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього ОСОБА_1 погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, а також про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту, банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток (пункт 3 Анкети-заяви).

Відповідач просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/ електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку. Засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем 0256D975AF3ABCD37A5E6F6C28280527CA7FDD36AD17BF0A2D7D02204DB7C851C3,

яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дії згідно з договором (пункт 6 Анкети-заяви).

ОСОБА_1 підтвердив, що ця Анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком його підпису (пункт 9 Анкети-заяви).

Підписуючи анкету-заяву відповідач надав право та доручив ПАТ "Універсал Банк" здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у ПАТ "Універсал Банк", без додаткових розпоряджень для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед ПАТ "Універсал Банк", що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком (пункт 10 Анкети-заяви).

Усе листування щодо цього договору відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору (пункт 11 Анкети-заяви) (а.с. 10).

Матеріали справи не містять відомостей на предмет підтвердження того, що відповідач підписав власноруч у паперовому вигляді або ж за допомогою накладення електронного (цифрового) підпису документи, надані банком в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме: витяг з умов і правил обслуговування в АТ «Універсалбанк» при надання банківських послуг щодо продуктів monobank/Universalbank; витяг з тарифів за карткою monobank; паспорт споживчого кредиту (а.с. 11-28).

З довідки про наявність рахунку від 28 листопада 2023 року убачається, що

ОСОБА_1 відкрито рахунок та видано картку № НОМЕР_1 , строком дії до 10/24 (а.с. 119).

Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, ОСОБА_1 було встановлено наступні ліміти: 22 березня 2019 року 20000 грн, 05 січня 2020 року 40000 грн, 25 лютого 2020 року 70000 грн (зворот а.с. 118).

Як убачається з руху коштів по картці, відкритої ОСОБА_1 у період з 22 березня 2019 року по 13 грудня 2022 року кредитний ліміт становив 70000 грн, заборгованість (станом на 13 грудня 2024 року): 88994,39 грн, баланс на початок періоду: 20000 грн, баланс на кінець періоду: - 18994,39 грн. Також убачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, здійснюючи різні фінансові операції, користуючись кредитними коштами, так і здійснював платежі у рахунок погашення заборгованості. Крім цього, убачається, що починаючи з 01 травня 2019 року по 01 листопада 2022 року банком списувалися відсотки за користування кредитом на загальну суму 76486,96 грн (а.с. 92-118).

З наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 22 березня 2019 року убачається, що станом на 13 грудня 2022 року заборгованість складає 88994,39 грн з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 88994,39 грн заборгованість за пенею та залишок заборгованості за відсотками 0 грн (а.с.6-9).

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Універсалбанк» суд першої інстанції виходив із того, що позивачем за допомогою належних доказів доведено розмір заборгованості, який є обґрунтованим та підтверджується сукупністю доказів, наданих банком, які відповідачем не спростовано.

Щодо таких висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає про таке.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Нормами ч. 1,2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Матеріалами справи підтверджується, що 22 березня 2019 року відповідач

ОСОБА_1 власноруч підписав у паперовій формі анкету-заяву, що не спростовано останнім, за умовами якої серед іншого, він просив відкрити поточний рахунок на його ім`я, встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку відповідно до умов договору. Також відповідач погодився, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Окрім того, відповідач беззаперечно погодився з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, як погодився і з тим що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту, банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Також ОСОБА_1 просив вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний/ електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в банку.

Підписавши вказану вище анкету-заяву, ОСОБА_1 надав банку право та доручив здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у ПАТ "Універсал Банк", без додаткових його розпоряджень для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед ПАТ "Універсал Банк", що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та банком.

Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги про те, що сторонами не було досягнуто домовленості про погоджену суму/ліміт кредиту

Колегія суддів враховує, що на час апеляційного перегляду цієї справи, договір про надання кредиту в електронній формі, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка monobank, укладений від 22 березня 2019 року між ОСОБА_1 та банком, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Згідно з пунктами 61,62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка за рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 (провадження №61-9618св19), від 20 жовтня 2020 року у справі №456/3643/17 (провадження №61-9882св20), від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц (провадження №61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження №61-22158св19).

Апеляційний суд вважає, що доданий банком до позову документ, під назвою «рух коштів по картці від 28 листопада 2023 року» є належним доказом заборгованості відповідача, оскільки він відповідає наведеним вище вимогам законодавства, так як містить інформацію зокрема про: номер клієнтського рахунку, номер картки, дати здійснення операцій та їх суми, відомості про обороти за дебетом та кредитом рахунку.

Сама собою та обставина, що документ має назву «рух коштів по картці від 28 листопада 2023 року» не робить його неналежним доказом, оскільки форма клієнтського рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення, у той як час, як зміст цього документа містить інформацію, яка стосується предмету доказування, а також відомості, яким має відповідати виписка з рахунку.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, її розмір, дати та суми платежів і списань за кредитним договором, є документи первинної бухгалтерської документації, оформлені з додержанням статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", тому наданий позивачем документ з назвою «рух коштів по картці від 28 листопада 2023 року» є документом первинної бухгалтерської документації, відтак підставно врахований судом під час вирішення спору по суті.

Таким чином, документ з назвою «рух коштів по картці від 28 листопада 2023 року» є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір заборгованості кредиту, а також доказом існування між сторонами кредитних правовідносин, ураховуючи факт користування позичальником кредитними коштами, і часткове повернення отриманих коштів у кредит.

Вказане спростовує твердження скаржника про те, що банком не надано належних доказів (первинних бухгалтерських документів) на підтвердження факту отримання ним кредитних коштів від банку.

Разом із тим, вказаний вище документ містить інформацію по картці, яка була видана відповідачу згідно довідки, наданої банком, тому з цих підстав, колегія суддів відхиляє аргументи скаржника про відсутність доказів на підтвердження отримання ним кредитної картки.

Крім того, зазначений документ містить також і відомості про зміну (збільшення) кредитного ліміту, що узгоджується із інформацію, наданою банком у формі довідки про розмір встановленого кредитного ліміту.

Колегія суддів звертає увагу, що у цій справі позивач довів належними і допустимими доказами обставини щодо укладення між банком та ОСОБА_1 кредитного договору, надання позичальнику кредитних коштів, тобто виконання належним чином своїх обов`язків, та прострочення останнім виконання взятих на себе зобов`язань, про що свідчать матеріали справи, які скаржником не спростовані.

Встановивши факт існування між сторонами кредитних зобов`язань, колегія суддів зазначає, що заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції в цілому дійшов правильного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за фактично використаними, однак не повернутими позичальником кредитними коштами, саме з підстав, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, однак суд першої інстанції належним чином не перевірив обґрунтованість заявленої до стягнення заборгованості в частині нарахованих банком процентів за користування кредитними коштами.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, позовні вимоги щодо нарахування процентів за користування кредитом, позивач обґрунтував посилаючись на: витяг з умов і правил обслуговування в АТ «Універсалбанк» про надання банківських послуг щодо продуктів monobank/Universalbank в редакції, затвердженій протоколом правління банку №46 від 24 листопада 2021 року, яка набрала чинності 27 листопада 2021 року; витяг з тарифів за карткою monobank; паспорт споживчого кредиту.

Проте, як встановлено судом, матеріали справи не містять відомостей, які б підтверджували те, що вказані вище документи були підписані позичальником власноруч у паперовому вигляді або ж у електронному вигляді за допомогою накладення електронного (цифрового) підпису, ці обставини усупереч ст. 12,81 ЦПК України, банком не доведено, чому суд першої інстанції не надав належної правової оцінки, тому дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Докази того, що позичальник підписав умови і правила обслуговування в АТ «Універсал банк», у редакції чинній на момент підписання позичальником анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (22 березня 2019 року), матеріали справи також не містять.

З наданої банком виписки по рахунку, яка є первинним бухгалтерським документом та підлягає врахуванню, убачається, що впродовж 01 травня 2010 року - 01 листопада 2022 року, банком списувалися відсотки за користування кредитом на загальну суму

76483,96 грн, які вносилися позивачем на погашення відсотків за рахунок кредитних коштів.

Таким чином, банк обраховуючи заборгованість за тілом кредиту включав не лише фактично витрачені відповідачем грошові кошти, а і нараховував кошти, які

ОСОБА_1 не отримував, а саме 76483,96 грн.

З огляду на ту обставину, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів не доведено, що на час укладення кредитного договору, сторонами було досягнуто домовленості про конкретну відсоткову ставку, яка підлягає сплаті позичальником за користування кредитними коштами, тому у банка були відсутні правові підстави для здійснення автоматичного погашення відсотків у сумі 76483,96 грн за рахунок кредитних коштів, відтак колегія суддів доходить висновку щодо наявності підстав для зменшення розміру заборгованості за кредитом з 88994,39 грн до 12510,43 грн, вирахувавши кошти у сумі 76483,96 грн, які безпідставно нараховувалися банком.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду потрібно змінити, зменшивши суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 88994,39 грн до 12510,43 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на наведені вище висновки апеляційного суду, про часткове задоволення позову, що становить 14% від загальної ціни позову, тому стягнутий з відповідача на користь позивача судовий збір підлягає зменшенню з 2684 грн до 375,76 грн, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З огляду на те, що апеляційна скарга підлягає задоволено частково, та у задоволенні позовних вимог потрібно відмовити на 86% від ціни позову, то судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з АТ «Універсалбанк» у розмірі 3462,36 грн.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,382-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Теплодарського міського суду Одеської області від 13 лютого 2024 року змінити, зменшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором з 88994,39 грн до 12510,43 грн, та судовий збір з 2684 грн до 375,76 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3462,36 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.А. Коновалова