Справа № 930/1670/24
Провадження №2/930/173/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.01.2025 року м.Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Войницької Т.Є.,
за участі секретаря судового засідання Вакар Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Фінтраст Україна" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ТОВ "ФК"Фінтраст Україна" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
20.09.2023 відповідач здійснив частково оплату процентів на рахунок кредитора в розмірі 50,00 грн. Надалі відповідач оплату за вищевказаним кредитним договором не здійснювала.
27 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ "ФК"Фінтраст Україна" укладено договір факторингу №27.11/23-Ф, за яким останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором.
Оскільки заборгованість відповідачем на даний час не погашена, ТОВ "ФК"Фінтраст Україна" просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 80 446,00 грн., що складається з 20 000 грн. - сума кредиту та 60 446 грн. - проценти за користування кредитом; а також 2 422,40 грн - судового збору та 10 000, 00 грн. - витрат на правничу допомогу.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 26.06.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 18.10.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , а також підтвердження факту зарахування коштів 15.03.2023 року на дану платіжну картку, банком - емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», у сумі 20 000 грн від ТОВ «Авентус Україна.»
У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, у разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлялася завчасно і належним чином, однак зворотнє поштове відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній» за вказаною адресою, у зв`язку із чим, виклик відповідача до суду здійснювався судом шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або, якщо зазначені ним причини визнані судом неповажними, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що представник позивача цього не заперечує, суд ухвалив по справі провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 15.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір № 6461603 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 20 000,00 грн. на строк 360 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в розмірі 1,99% в день, згідно графіка платежів, передбаченого п. 1.4 кредитного договору, що підтверджується копією договору № 6461603 від 15.03.2023.
Із матеріалів справи вбачається, що 15.03.2023 року, ТОВ «Авентус Україна» здійснило перерахування коштів у розмірі 20 000,00 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 .
Із інформації АТ КБ «Приватбанк» від 12.11.2024 року вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку 15.03.2023 року здійснено переказ коштів на суму 20 000,00 грн.
Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Авентус Україна» за Договором про надання споживчого кредиту № 6461603 від 15.03.2023 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, сплативши 23.09.2023 року лише 50,00 грн. у рахунок нарахованих відсотків.
27.11.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.11/2023-Ф, у відповідності до якого, ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги за кредитним договором № 6461603 від 15.03.2023 року. Про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідного повідомлення.
Згідно п.1.1. Договору Факторингу, за цим договором позивач (Фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (Клієнта) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Згідно п. 1.2. Договору Факторингу, перехід від Клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до Фактора (позивача) прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор (позивач) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами, скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора право вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048ЦК України).
Частиною другоюст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зіст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогокодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).
Згідно зіст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.610,611 ЦК України).
Відповідно до п.5 ч.3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За положеннями ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч.1ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим, в позовній заяві представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 80 446,00 грн., що складається з 20 000 грн. - сума кредиту та 60 446 грн. - проценти за користування кредитом.
Згідно розрахунку заборгованості, який долучений до матеріалів справи позивачем, відсотки нараховувались ОСОБА_1 в період з 15.03.2023 року по 27.11.2023 рік, та складають загальну суму в розмірі 36 616,00 грн. Будь-яких інших нарахувань по відсотках з даного розрахунку не вбачається.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Фінтраст Україна» в частині нарахованих відсотків не підтверджені належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 56 566 грн., з яких: 20 000 грн. - сума кредиту та 36 566 грн.- проценти за користування кредитом, право вимоги на які були отримані ТОВ «Фінтраст Україна» відповідно до договору факторингу № 27.11/2023-Ф, укладеного ним з том «Авентус Україна» 27.11.2023 року.
Відповідно до ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст.10,12,27,77,81,141,263-265,280-283,354 ЦПК України, на підставі ст.ст.526-527,533,626,629,631,651,1046,1048,1050,1054,1055,1056 Цивільного кодексу України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна заборгованість за договором № від 15.03.2023 №6461603 у розмірі 56 566 грн., з яких: 20 000,00 грн. - сума кредиту та 36 566,00 грн.- проценти за користування кредитом.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 703 (одна тисяча сімсот три) грн. 52 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 7032,00 (сім тисяч тридцять дві) грн., 35 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Немирівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Т. Є. Войницька