Справа № 185/8346/24
Провадження № 2/185/773/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2025 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Зінченко А.С.,

за участю секретаря судового засідання Рожкової А.О., представника відповідача Кукаріної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ЄУ № 185/8346/24 за позовом ОСОБА_1 до Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Завгородній Андрій Миколайович звернувся до суду з позовом до Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову посилається на те, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за номером 160/10700/24, за позовною заявою Громадянки ОСОБА_1 до Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Під час розгляду адміністративної справи за номером 160/10700/24

Дніпропетровським окружним адміністративним судом було встановлено, що на

особисті кошти громадянки ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , які перебувають у Акціонерному товаристві «УкрСибБанк» на рахунку

ТП All INCLUSIVE, для зарахування аліментів, IBAN:

НОМЕР_1 , було накладено арешт на підставі постанов державного виконавця

від 14 січня 2022 року, від 16 лютого 2022 року та від 23 лютого 2022 року.

15 травня 2024 року. Дніпропетровський окружний адміністративний суд, розглянувши у письмовому провадженні зазначену адміністративну справу за номером 160/10700/24, ухвалив рішення, яким позов задовольнив повністю. Зазначеним рішенням визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо залишення арештів на картковий рахунок ТП All INCLUSIVE, IBAN: НОМЕР_1 , відкритий в Акціонерному товаристві «УкрСибБанк» на ім`я громадянки ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), для зарахування аліментів,

зобов`язано посадових осіб Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у

Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального

управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешти з грошових коштів на

картковому рахунку ТП All INCLUSIVE, IBAN: НОМЕР_1 ,

відкритий в Акціонерному товаристві «УкрСибБанк» на ім`я громадянки

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків:

НОМЕР_2 ), для зарахування аліментів.

За інформацією з листа Павлоградсько - Юр`ївського відділу Державної виконавчої

служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09 липня 2024 року

за вихідним номером 28.18/140097 достовірно відомо, що станом на 09 липня 2024

року арешти з грошових коштів знято.

Вважають беззаперечний факт, що ОСОБА_1 досить тривалий час, а саме в період з 14 січня 2022 року по 08 липня 2024 року, практично була позбавлена можливості користуватися грошовими коштами. Дніпропетровський окружний адміністративний суд у адміністративній справі за номером 160/10700/24 дійшов висновку, що внаслідок накладення арешту на зазначений рахунок порушено права неповнолітньої дитини позивачки на належне матеріальне забезпечення та достатній життєвий рівень, оскільки накладення арешту перешкоджає вільно розпоряджатись грошовими коштами, що надходять на рахунок її матері. Внаслідок протиправної бездіяльності посадових осіб Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відбулося порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , що передбачені чинним законодавством України.

Статтею 56 Конституції України гарантовано право на відшкодування за рахунок

держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди,

завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади,

органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними

своїх повноважень.

Саме через протиправну бездіяльність посадових осіб, здоров`я та психоемоційний стан позивача у справі зазнали шкоди. Позивач витрачала власний час, сили та кошти на складання та подання процесуальних документів, особистий прийом уповноваженими органами, в зв`язку із чим зазнавала, як людина, певних ушкоджень здоров`я та психоемоційного стану. Перебуваючи у незвичному для себе психоемоційному стані, емоції позивача досягли саме того рівня, який заподіяв моральну шкоду.

Так, ситуація, яка пов`язана із протиправною бездіяльністю посадових осіб відповідача під час виконання в межах своєї компетенції своїх завдань, сприймається позивачем вкрай негативно. Ситуація, що досліджується за справою, має психологічно деструктивний характер для позивача, яка призводить до негативних змін у структурі особистості: в емоційній сфері, у психофізіологічному стані та у звичній діяльності, додаткові перешкоди для реалізації її оптимальної життєдіяльності, порушення соціального функціонування, життєвих планів. Зазначені моральні страждання знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з ситуацією, яка пов`язана із протиправною бездіяльністю посадових осіб Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в цілому за контролем над розглядом матеріалів та кожною посадовою особою окремо, під час виконання кожним із них в межах своєї компетенції службових завдань.

Вивчивши аргументи та співповставивши їх з дійсними обставинами

справи, вважають, що причинний зв`язок наявний. Разом з тим у ситуації, що

склалась відносно позивача, проведення розгляду матеріалів обумовлене

його не здійсненням, або здійснення поверхнево, виконавчі дії проводилися

епізодично та неефективно, вимоги закону щодо швидкого, повного та

неупередженого розгляду процесуальних матеріалів не виконувалися. Причинами та

умовами, які сприяли допущенню порушень законності посадовими особами

Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі

Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства

юстиції (м. Одеса) є неналежне та безвідповідальне ставлення до виконання

посадових обов`язків, відсутність постійного і дієвого контролю з боку керівника за

діями підлеглого.

Зазначають, що розмір моральної шкоди слід визначити за повні календарні місяці перебування рахунку під арештом й прийняття законного рішення, тобто в період з 14 січня 2022 року по 08 липня 2024 року, тобто за повні 28 (двадцять вісім) календарних місяці, з

урахуванням мінімального розміру заробітної плати, що є чинним на час розгляду

справи. Таким чином, розмір моральної шкоди становить: 28 (двадцять вісім)

календарних місяці помножуємо на 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 (нуль) копійок,

дорівнює 224 000 (двісті двадцять чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.

З посиланням на норми чинного законодавства України, практику ВС, практику ЄСПЛ просять позов задовольнити, стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (ідентифікаційний код юридичної особи: 37567646, юридична адреса місця знаходження: будинок № 6, вулиця Бастіонна, місто Київ, Київська область, Україна, 01601) шляхом списання у безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1

(реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; яка

зареєстрована за адресом: квартира

АДРЕСА_1 ) в рахунок

відшкодування моральної шкоди, яку заподіяно

ОСОБА_1 протиправною бездіяльністю посадових осіб Павлоградського відділу

Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області

Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у розмірі

224 000 (двісті двадцять чотири тисячі) гривень 00 (нуль) копійок.

Ухвалою від 19.08.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено розгляд справи.

18.09.2024 надійшли письмові пояснення від третьої особи Державної казначейської служби України відповідно до яких вважають позов таким, що не підлягає задоволенню. З посиланням на норми чинного законодавства, практику ВС зазначають наступне.

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня

страждань. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів

владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки.

Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причиннонаслідкового зв`язку між ними покладається на позивача.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається

розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність моральної шкоди та

причинний зв`язок; відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування.

Рішенням у справі №160/10700/24, яке згідно змісту позовної заяви набрало законної

сили, встановлено протиправність бездіяльності посадових осіб Павлоградського ВДВС щодо залишення арештів на картковий рахунок позивача та зобов`язано скасувати арешт з грошових коштів на картковому рахунку для зарахування аліментів. Однак, таке рішення не вказує на наявність факту заподіяння позивачу виконавчою службою моральної шкоди, зокрема, і у тому виразі, про який вказала позивач.

Відтак, позивачем не доведено як факту заподіяння моральної шкоди, так і відповідно

інших складових, які підлягають доведенню у даному спорі. Визнання судом протиправною бездіяльності та зобов`язання скасувати арешт коштів стосується виключно меж застосування законодавства в адміністративній справі, у той час, як моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами. Висновки позивача, щодо наявності моральної шкоди не підтверджуються належними доказами. До позовної заяви не додано жодного доказу, що прямо чи опосередковано підтверджує заподіяння позивачу душевних страждань, або дає можливість оцінити ступінь порушення її нормального способу життя, з яких суд міг би встановити характер та обсяг моральних страждань. Зазначене свідчить, що позивачем переконливо та в окреслений законом спосіб не доведено фактів

завдання їй моральної шкоди, що є її процесуальним обов`язком, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Судові тяжби з ВДВС в порядку адміністративного судочинства свідчить про реалізацію позивачем процесуального права на оскарження рішень органів

державної влади та не є безумовним та безспірним доказом настання подій, які

потягли за собою завдання позивачу моральної шкоди

Також відповідно до практики ВС помилковими є визначення таких способів відшкодування шкоди як «стягнення коштів шляхом списання Державною казначейською службою України з єдиного казначейського рахунку», «стягнення коштів з Державної казначейської служби України» тощо.

13.09.2024 надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, відповідно до якого позов не визнають, просять відмовити в задоволенні позовних вимоги в повному обсязі. З посиланням на норми діючого законодавства зазначають наступне.

Перевіркою автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Тернівському відділі державної виконавчої служби у Павлоградському

районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м. Дніпро) на виконанні перебували виконавчі провадження

№66513945 з примусового виконання постанови №ГАБ 018932 від 30.06.2021 року

Відділення поліції №1 Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в

Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу

340,00 грн. 16.08.2021 року керуючись ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче

провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття

виконавчого провадження. 30.09.2021 року державним виконавцем завершено виконавче провадження №66513945 про що винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче

провадження».

Виконавче провадження №67863656 з примусового виконання постанови №ГАБ 018932 від 30.06.2021 року відділення поліції №1 Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу 340,00 грн. 12.12.2021 року керуючись ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче

провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 14.01.2022 року керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

06.05.2023 року державним виконавцем вказане виконавче провадження

завершено на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у

боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені

виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися

безрезультатними. Заборгованість за виконавчим провадженням боржником не

сплачена.

Виконавче провадження №68076026 з примусового виконання

постанови №ГАБ 562780 від 25.11.2021 року відділення поліції №1 Павлоградського

районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу 340,00 грн. 09.01.2022 року керуючись ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 16.02.2022 року керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. 23.02.2022 року керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»

державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

06.05.2023 року державним виконавцем вказане виконавче провадження завершено на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Заборгованість за виконавчим провадженням боржником не сплачена.

Виконавче провадження №68076029 з примусового виконання

постанови №ГАБ 245353 від 22.11.2021 року відділення поліції №1 Павлоградського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про стягнення з ОСОБА_1 штрафу 340,00 грн. 09.01.2022 року керуючись ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 16.02.2022 року керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. 23.02.2022 року керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»

державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

06.05.2023 року державним виконавцем вказане виконавче провадження

завершено на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені

виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися

безрезультатними. Заборгованість за виконавчим провадженням боржником не

сплачена.

У відповідності до вимог ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт

майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання

рішення. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під

час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після

виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням

виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної

винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

У зв`язку з цим, державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження

№68076026 винесено постанову про арешт рахунків боржника на загальну суму

боргу з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій у

розмірі 646,23грн. При виконанні виконавчого провадження № 68076029 винесена

постанова про арешт рахунків на загальну суму боргу 646,23грн. У виконавчому

провадженні №67863656 винесена постанова про арешт рахунків на загальну суму

боргу 646,23грн.

Перевіркою матеріалів вищевказаних виконавчих проваджень згідно автоматизованої

системи виконавчого провадження встановлена відсутність будь-яких заяв та

клопотань боржника ОСОБА_1 з приводу арешту її рахунків як

коштів, на які не може бути звернено стягнення у відповідності до вимог

законодавства.

На момент завершення державними виконавцями виконавчих проваджень №№

68076029, 68076026, 67863656, 66513945, де боржником є

ОСОБА_1 законні підстави для звільнення майна та коштів боржника з-під арешту

були відсутні.

03.04.2024 до Павлоградського відділу державної виконавчої служби у

Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального

управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов адвокатський запит за вих.

№10/2024/1 з приводу виконавчих проваджень, де боржником є

ОСОБА_1 , а саме чи накладався арешт на майно (кошти) громадянки та чи

відкривались виконавчі провадження відносно неї.

Павлоградським відділом державної виконавчої служби було надано відповідь на адвокатський запит з приводу виконавчих проваджень відносно боржниці ОСОБА_1 . 09.04.2024 до Павлоградського відділу ДВС надійшло адвокатське звернення

з приводу зняття арешту з особистих коштів ОСОБА_1 у Акціонерному товаристві «УкрСиббанк». Відповідно до звернення, інформація стосовно режиму використання рахунку, а саме для отримання аліментів не зазначалась та не надавались підтверджуючи документи.

11.04.2024 відділом на адресу адвоката направлено відповідь про відмову у

знятті арешту, оскільки законні підстави для вчинення виконавчих дій відсутні.

Відповідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче

провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути

розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Зняття арешту з майна

та коштів боржника за строком давності законодавство не передбачено.

Внаслідок вищевказаного, боржником ОСОБА_1 до Дніпропетровського

окружного адміністративного суду направлено позовну заяву про визнання

протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. 15.05.2024

Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення

№160/10700/24 про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб щодо

залишення арештів на картковому рахунку НОМЕР_1

відкритому в АТ «УкрСиббанк» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування аліментів та

зобов`язано скасувати арешти з грошових коштів на вказаному картковому рахунку.

Рішення №160/10700/24 Дніпровського окружного адміністративного суду

Павлоградським відділом державної виконавчої служби виконано в повному обсязі

після його надходження до відділу, а саме винесено постанову про зняття арешту з

коштів боржника.

Стосовно стягнення моральної шкоди з державного бюджету є зловживанням

скаржником ОСОБА_1 своїх прав та обов`язків перед Державою, оскільки заборгованість згідно виконавчих документів нею не

сплачувалась та не вживалися дії щодо їх самостійного виконання. За вказаними

виконавчими провадженнями позивач не сплатив жодного штрафу. Також вказані

постанови про накладення штрафів позивачем не оскаржувались. Починаючи з дати відкриття виконавчих проваджень № 68076029, 68076026, 67863656, 66513945 до квітня 2024 ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби не зверталась та належного підтвердження про виконання вимог виконавчих документів не надавала. Постанова про арешт рахунків боржника виносилась державними виконавцями в межах суми стягнення за виконавчими документами, а саме у розмірі 646,23грн, інша сума коштів яка знаходилась на

рахунку була у вільному користуванні боржника.

Державний виконавець в свої діяльності користується спеціальним Законом, а саме Закон України «Про виконавче провадження», де викладений вичерпний перелік підстав для звільнення з-під арешту майна та коштів боржника. Задовольняючи вимоги боржника ОСОБА_1 посадові особи Павлоградського відділу державної виконавчої служби могли заподіяти шкоду Державі щодо недоотримання стягнень на користь державного бюджету (санкції, платежі, штрафи). У зв`язку з викладеним, боржнику ОСОБА_1 Павлоградським відділом ДВС було роз`яснено її право на звернення до суду для вирішення питання щодо скасування арешту.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні дала пояснення відповідно до відзиву, в позові просила відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, позов просить задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до матеріалів даної справи, та встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/10700/24 від 15 травня 2024 року, яке набрало законної сили 28.05.2024, наступні обставини.

30.06.2021 відділенням поліції №1 Павлоградського районного ВП винесено постанову ГАБ №018932 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто громадянку ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170 грн.

16.08.2021 державним виконавцем Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (далі державний виконавець у належному відмінку) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66513945 про стягнення штрафу в сумі 340 грн. з ОСОБА_1 на користь держави.

На підставі того, що при перевірці майнового стану встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, 30.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві (п. 2 ч. 1 ст. 37).

22.11.2021 відділенням поліції №1 Павлоградського районного ВП винесено постанову ГАБ №245353 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто громадянку ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170 грн. 09.01.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68076026 про стягнення штрафу в сумі 340 грн. з ОСОБА_1 на користь держави.

Згідно Інформації про виконавче провадження від 27.04.2024 № 68076026: 10.01.2022 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника; 16.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника; 16.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів; 23.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

На підставі того, що при перевірці майнового стану встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, 06.05.2023 в.о. начальника відділу Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві (п. 2 ч. 1 ст. 37).

25.11.2021 відділенням поліції №1 Павлоградського районного ВП винесено постанову ГАБ №562780 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто громадянку ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170 грн. 09.01.2022 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68076029 про стягнення штрафу в сумі 340 грн. з ОСОБА_1 на користь держави.

Згідно Інформації про виконавче провадження від 27.04.2024 №68076029: 10.01.2022 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника; 16.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника; 16.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з коштів; 23.02.2022 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

На підставі того, що при перевірці майнового стану встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, 06.05.2023 в.о. начальника відділу Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві (п. 2 ч. 1 ст. 37).

На підставі постанови по справі про адміністративне правопорушення ГАБ №018932 12.12.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №67863656 про стягнення штрафу в сумі 340 грн. з ОСОБА_1 на користь держави. 14.01.2022 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

На підставі того, що при перевірці майнового стану встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення, 06.05.2023 в.о. начальника відділу Тернівського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві (п. 2 ч. 1 ст. 37).

05.04.2024 листом за вих. №11/3910 Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» на звернення позивача з вх. №83/57-1-09/32 від 02.04.2024 надало роз`яснення, що до банку надійшли зазначені вище постанови про арешт коштів клієнта, та вказані вище постанови про арешт коштів були прийняті банком до виконання на підставі Інструкції.

03.04.2024 представник позивача звернувся до начальника Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із зверненням щодо здійснення відповідних виконавчих дій стосовно знаття арешту з особистих коштів Громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Акціонерному товаристві «УкрСибБанк» (юридична адреса місця знаходження: 04070, Україна, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок № 2/12; ідентифікаційний код юридичної особи: 09807750).

Представником позивача у позовній заяві зазначено, що оригінал довідки від 07.02.2022 вих. №57-1-09/28/25, яка видана Акціонерним товариством «УКРСИББАНК» надавався на розгляд відділу Державної виконавчої служби, однак підтверджень зазначеного представник позивача до суду не надав.

Отже, матеріали адміністративної справи не містять доказів, що виконавцю було надано підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено на кошти, які є коштами для утримання неповнолітньої дитини, які розміщені на рахунку призначеному для їх зарахування.

11.04.2024 відділом на адресу адвоката направлено відповідь про відмову у

знятті арешту, оскільки законні підстави для вчинення виконавчих дій відсутні.

Відповідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче

провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути

розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Зняття арешту з майна та коштів боржника за строком давності законодавство не передбачено.

Внаслідок вищевказаного, боржником ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду направлено позовну заяву про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Під час розгляду адміністративної справи відповідачем не спростовано доводів позивача про те, що державним виконавцем накладено арешт на банківський рахунок, на який надходять аліменти на утримання дитини, та не враховано, що аліменти на утримання дитини є іншою допомогою на дітей у контексті пункту 10 частини першої статті 73 Закону України «Про виконавче провадження».

В контексті наведеного, суд дійшов висновку, що внаслідок накладення арешту на зазначений рахунок порушено права неповнолітньої дитини позивачки на належне матеріальне забезпечення та достатній життєвий рівень, оскільки накладення арешту перешкоджає вільно розпоряджатись грошовими коштами, що надходять на рахунок її матері.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/10700/24 від 15 травня 2024, яке набрало законної сили 28.05.2024, визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо залишення арештів на картковий рахунок ТП All INCLUSIVE, IBAN: НОМЕР_1 , відкритий в Акціонерному товаристві «УкрСибБанк» на ім`я Громадянки ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), для зарахування аліментів, зобов`язано посадових осіб Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешти з грошових коштів на картковому рахунку ТП All INCLUSIVE, IBAN: НОМЕР_1 , відкритий в Акціонерному товаристві «УкрСибБанк» на ім`я Громадянки ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ), для зарахування аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Листом від 09.07.2024 відповідачем на адвокатський запит повідомлено, що на виконання рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/10700/24 від 15 травня 2024 винесені постанови про зняття коштів з рахунку позивача. Станом на 09.07.2024 згідно обміну постановами з банками арешт знято.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статті 1174 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної виконавчої служби, його посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про виконавче провадження».

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоди, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби, інші докази.

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

З наведеного вище випливає, що шкода є неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1174 ЦК України.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях 23,1167 ЦК України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на те, що «розумність» і «справедливість» є оціночними поняттями, суди, насамперед першої та апеляційної інстанції, які заслуховують сторін та встановлюють фактичні обставини справи, мають широкий діапазон розсуду під час визначення розумного та справедливого (співмірного) розміру відшкодування моральної шкоди.

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17 (адміністративне провадження №К/9901/59673/18) дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (пункт 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже, і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У практиці Європейського суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (рішення у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява №29979, пункти 86, 89, рішення у справі «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, заява №14183/02, пункт 71).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Водночас необхідно виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (статті 3,19 Конституції України), і вчинення таких дій призводить до заподіяння моральної шкоди людині, так як зобов`язує її прикладати додаткових зусиль та часу для встановлення законності, справедливості, та відновлення своїх порушених прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (частина друга статті 1167 ЦК України).

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 32 постанови від 03 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 (провадження №12-208гс18), застосовуючи положення статей 1173,1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Протиправність (неправомірність) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця може доводитись з посиланням, зокрема, на судове рішення, яке набрало законної сили, рішення вищих посадових осіб державної виконавчої служби, а також інші докази.

Подібні правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц (провадження №14-515цс19, пункт 26).

Отже, в даній справі, преюдиційним рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду №160/10700/24 від 15 травня 2024, яке набрало законної сили 28.05.2024, визнано протиправною бездіяльність посадових осіб Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яким встановлено складові елементи шкоди, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. А саме встановлено, що під час розгляду адміністративної справи відповідачем не спростовано доводів позивача про те, що державним виконавцем накладено арешт на банківський рахунок, на який надходять аліменти на утримання дитини, та не враховано, що аліменти на утримання дитини є іншою допомогою на дітей у контексті пункту 10 частини першої статті 73 Закону України «Про виконавче провадження». В контексті наведеного, суд дійшов висновку, що внаслідок накладення арешту на зазначений рахунок порушено права неповнолітньої дитини позивачки на належне матеріальне забезпечення та достатній життєвий рівень, оскільки накладення арешту перешкоджає вільно розпоряджатись грошовими коштами, що надходять на рахунок її матері.

Як наслідок позивач була змушена прикладати додаткових зусиль, коштів та часу для встановлення законності, справедливості, та відновлення своїх порушених прав.

Таким чином, зважаючи нате, що судом встановлено, що є підстави для стягнення на користь позивача моральної шкоди, яку суд з урахуванням обставин справи, а саме того, що позивач дізналась про обмеження її прав - арешти та почала активно діяти щодо їх зняття в квітні 2024 року, не повідомив ВДВС про статус її банківського рахунку, а саме його призначення для сплати аліментів, рішення суду з цього питання було ухвалено 15.05.2024, та набрало законної сили 28.05.2024, арешти були зняті станом на 09 липня 2024 року, враховуючі принципи розумності та справедливості, з метою уникнення збагачення позивача за рахунок державного органу, суд оцінює моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року в справі №910/23967/16 (провадження №12-110гс18) вказано, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року по справі №201/4534/20, провадження №61-7077св21.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 5,12,13,81,89,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Павлоградського відділу Державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: квартира АДРЕСА_2 , 5 000 (п`ять тисяч) грн в рахунок відшкодування моральної шкоди без відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення в повному обсязі складено 29 січня 2025 року.

Суддя А. С. Зінченко