РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

з участю секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

УСТАНОВИВ:

18.09.2024 представник позивача звернулась до суду з цим позовом, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останнього року шлюбні відносини між позивачем та відповідачем не склались, подружжя проживало окремо, а по досягненню одного року доньці відповідач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Попри звернення до суду відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, згоди щодо розміру аліментів, які відповідач згоден надавати на утримання доньки між сторонами не досягнуто, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись з позовом до суду.

Відповідач офіційно працевлаштований, працює у правоохоронних органах, має стабільний заробіток, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, оскільки позивач не в змозі повністю забезпечити потреби дитини перебуваючи у декретній відпустці, а враховуючи, що дочка являється малолітньою то потребує більш достатнього рівня матеріального забезпечення для харчування, лікування, терапії та придбання їй необхідного одягу та взуття.

При призначенні розміру аліментів представник позивача просила врахувати, що відповідач є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї на його утриманні немає, має офіційний дохід.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА.

29.10.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, водночас просив задовольнити позовні вимоги частково та відмовити у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з нього на користь позивача витрат на правничу допомогу у зв`язку з можливістю позивача звернутись до безоплатної правової допомоги та покладенням на нього надмірного тягаря в разі стягнення даних витрат.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ.

26.09.2024 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

29.10.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

10.01.2025 від ОСОБА_5 , матері відповідача, до суду надійшла заява.

27.01.2025 ухвалою суду, враховуючи надіслані відзив та заяву, призначено у справі судове засідання на 06.02.2025.

06.02.2025 представник позивача ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві та просили їх задовольнити. На думку представника позивача підстав для зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача в складі підрозділу «Лють» немає, адже перебування відповідача у даному підрозділі не виключає його обов`язку утримання спільної з позивачем дитини .

06.02.2025 відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Наведена норма імперативна та покладає на суд саме обов`язок, а не право зупиняти провадження, якщо сторона перебуває у складі ЗСУ або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення АТО.

Враховуючи відсутність клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, зважаючи на приписи ст. 251 ЦПК України суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі з власної ініціативи.

Суд, на підставі п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу у відсутність відповідача.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Відповідно до копії довідки Браїлівського старостинського округу ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входить донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб 30.07.2022 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.11).

Відповідно до копії довідки ВП Вагонна дільниця станції Жмеринка від 17.05.2024 №53 ОСОБА_2 з 22.07.2021 працює в ВП Вагонна дільниця станції Жмеринка філія «Пасажирська компанія» акціонерного товариства «Українська залізниця» на посаді провідника пасажирського вагону. Згідно поданої заяви знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років з 11.10.2023 по 29.07.2026 (а.с.12).

Згідно витягу з наказу ГУНП у Вінницькій області від 29.12.2024 ОСОБА_3 відряджено до складу сил та засобів ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в підпорядкування зведеного підрозділу Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» з 30.12.2024 до особливого розпорядження (а.с.28).

Як вбачається з копії рішення Жмеринського міськрайонного суду від 14.10.2024 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.3-40).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

МОТИВИ СУДУ.НОРМИ ПРАВА ЗАСТОВАНІ СУДОМ.

Відповідно до частини 2 статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та згідно з частиною 3 статті 181 цього Кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За загальним правилом, визначеним ч.5 ст.183 СК України, аліменти на утримання однієї дитини стягуються в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів.

Позивач з цим позовом до суду звернувся у вересні 2024 року. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: - 2563 гривні.

Суд звертає увагу, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у постанові від 16 червня 2021 року, справа №643/11949/19.

Так, визначаючи розмір аліментів у конкретній справі, суд має з`ясувати необхідний рівень коштів який є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому має враховуватись стан здоров`я, матеріальне становище дитини, її вік, місцевість де вона проживає, щомісячні потреби, витрати пов`язані з навчанням, відвідування дитиною гуртків, спортивних секцій тощо.

Відповідно до частини 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити необхідні умови життя, навчання та виховання дитини, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до частини 1 статті 155 СК України.

Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 7 статті 7 СК України).

Частинами 1 та 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінивши наявні у справі докази приходить висновку, що позов підлягає задоволенню в інтересах дитини, з урахуванням гарантованого статтею 48 Конституцією України права батьків дитини на достатній життєвий рівень, а також враховуючи, що кожен із батьків у відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі однієї чверті від усіх видів доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно.

Такий розмір аліментів забезпечуватиме достатнє утримання дитини та не порушуватиме прав відповідача, перебуваючи в межах встановленого законом обмеження утримання аліментів з його доходів, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у вказаному розмірі аліментів.

Також суд звертає увагу сторін на положення ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

ЩОДО ВИТРАТ НА ПРАВОВУ ДОПОМОГУ.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу суду надано: попередній (орієнтовний) розрахунок. Детальний опис робіт (наданих послуг), який підтверджує обсяг наданих послуг адвокатом та ордер на надання правничої допомоги адвокатом в розмірі 3000 грн.

Дослідивши надані стороною позивача докази на підтвердження розміру правої допомоги, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат за надані послуги слід задовольнити повністю. Зазначена сума буде відповідати критерію співмірності, розумності та дійсної вартості наданих послуг.

ПОРЯДОК РОЗПОДІЛУ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ.

З урахуванням задоволення позову відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3-13, 141, 76-83, 89, 259, 263-265, 430 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 18вересня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати за надання правової допомоги в розмірі 3000 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (з 18.09.2024 до 18.10.2024) допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони у справі: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ),

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ

Дата складання повного судового рішення 11.02.2025