ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7565/24Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я.
Провадження № 22-ц/817/54/25 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося в суд із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 421701000 від 16.09.2021 року в розмірі 67113,10 грн, з яких 15500 грн - заборгованість по кредиту; 51613,10 грн - заборгованість за відсотками. Позов обґрунтовано тим, що 16.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №421701000 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 15500 грн строком на 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі.

Право грошової вимоги за вказаним кредитним договором переходило тричі на підставі договорів факторингу: від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс»; від ТОВ «Таліон Плюс до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача - ТОВ «Юніт Капітал».

Так, згідно останнього договору факторингу від 06.03.2024 року №06/03/24, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал», до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 67113,10 грн. відповідно до реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу.

Відповідач не виконав належним чином взяте на себе зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, тому ТОВ «Юніт Капітал» просило задовольнити позов.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 19 вересня 2024 року у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Юніт Капітал» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вказує, що предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020 та з урахування додаткових угоди до нього), є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахування додаткових угоди до нього) визначено, що під правом вимоги розуміється всі права грошових вимог Клієнта до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Таким чином, Договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020 та з урахування додаткових угод до нього) встановлено, що предметом відступлення за ним є в тому числі вимоги, які виникнуть у Клієнта в майбутньому (майбутня вимога).

Але у зв`язку з тим, що кредитний договір № 421701000 від 16.09.2021 року року був укладений в межах дії часових рамок Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, відповідна грошова вимога не може вважатися такою, що виникла в майбутньому.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 165 від 21.12.2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до ТОВ Таліон Плюс перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на загальну суму 42632,40 грн.

Таким чином, відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ Таліон Плюс відбулося в межах чинності Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018.

ТОВ «Юніт Капітал» вважає, що факт здійснення оплати не впливає на відступлення прав вимоги, оскільки відповідно до умов договорів факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог.

Посилання суду першої інстанції на на практику Верховного Суду: постанова від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, постанова від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, постанова від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012; постанова від 02.11.2021 року у справі № 905/306/17 позивач вважає нерелевантними, оскільки обставини у вищевказаних справах є відмінними від даної справи.

Узагальнюючи доводи скарги з цього приводу, товариство указує, що перехід прав вимоги у справі № 753/20537/18 залежав від оплати, а в даній від підписання документів; у справі № 334/6972/17 не вказано, яких саме документів не надано суду на підтвердження відступлення прав вимоги.

Щодо постанови по справі №5026/886/2012: відмінність полягає в тому, що правовідносини у випадку договору № 308 базуються на передачі права вимоги через аукціон, де ключовими доказами є платіжні документи та документи аукціону, тоді як у даній справі основним доказом виступав реєстр прав вимоги та інші документи, пов`язані безпосередньо з передачею права вимоги а постанова Верховного Суду у справі № 905/306/17 від 02.11.2021 року підтверджує, що право вимоги може перейти раніше фактичної оплати, якщо це передбачено договором.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом без повідомлення учасників справи.

Обставини справи.

16.09.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 421701000 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV26UN2, згідно з умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 15500 грн строком на 30 днів від дати отримання кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

Згідно п. 1.9.1 договору, виключно на період строку, визначеного п. 1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 146 процентів річних, що становить 0,40 процентів від суми за кожен день користування ним.

Договір був вчинений в електронній формі, що відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» відповідає вимогам закону.

Згідно заявки на отримання грошових коштів в кредит від 16.09.2021 року, номер карти 4149-49ХХ-ХХХХ-7910 був указаний відповідачем як рахунок для отримання кредитних коштів.

З платіжного доручення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» №7b8e4a9r-b260-4719-86de-13f64e68eb39 вбачається, що від 16.09.2021 року на карту 4149-49ХХ-ХХХХ-7910 було зараховано 15500 грн. В призначенні платежу зазначено: згідно договору №421701000 від16.09.2021 року, ОСОБА_1 код для зарахування на платіжну картку 4149-49ХХ-ХХХХ-7910, без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer.

З довідки АТ ТАСКОМБАНК №11851/47.1 вбачається, що 16.09.2021 року року на карту 4149-49ХХ-ХХХХ-7910 було зараховано 15500 грн.

Згідно виписки з особового рахунка наданої ТОВ "Юніт Капітал" за Кредитним договором № 421701000, станом на 26.03.2024 року заборгованість за указаним договором не погашена і складає 67113,10 грн, з яких: прострочене тіло 15500 грн, прострочені відсотки 51613,10 грн.

Згідно розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість ОСОБА_1 за вищевказаним договором становить 42170,50 грн, з яких: 15500 грн - заборгованість за тілом; заборгованість за відсотками 27132,40 грн.

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором, що стверджується договором факторингу.

28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року викладено у новій редакції, проте його дата укладання залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01.

31.12.2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року.

Відповідно до Реєстру прав вимоги № 165 від 21.12.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року від ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №421701000, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 42634,40 грн, яка складається із 15500 грн заборгованості за основною сумою боргу та 27132,40 грн заборгованості по відсотках.

Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

В рамках укладеного договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено додаткові угоди.

Зокрема, згідно додаткових угод № 2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року сторони домовилися продовжити строк дії договору факторингу до 31.12.2022 року та до 30.12.2024 року включно.

Згідно витягу з Реєстру права вимоги № 9 від 30.05.2023 року, клієнт ТОВ «Таліон Плюс» відступив факторові ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 421701000, де боржником є ОСОБА_1 в сумі 67113,10 грн, яка складається із 15500 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 51613,10 грн заборгованості по відсотках.

Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними.

06.03.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 06/03/24, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №06/03/24 від 06 березня 2024 року, клієнт ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступив факторові ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги заборгованості в сумі 67113,10 грн, яка складається із 15500 грн - прострочене тіло та 51613,10 грн - прострочені відсотки.

Указаний реєстр містить відтиск печаток клієнта та фактора та підписаний ними.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини за кредитним договором №421701000 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли 16.09.2021 року, тобто значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином. Кредит наданий відповідачу близько трьох років після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором.

Колегія суддів погоджується із висновком суду щодо відмови у задоволенні позову, однак, не погоджується із мотивами такої відмови з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до п. 1.4. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року «Борг» - означає суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили.

Відповідно до п. п. 5.3.3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року фактор ТОВ «Таліон Плюс» має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб.

Таким чином, договором передбачено право ТОВ «Таліон Плюс» відступити право вимоги за кредитними договорами.

Відповідно до п. п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Враховуючи, що строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року неодноразово продовжувався додатковими угодами та був чинним станом на 21.12.2021 року (день складання реєстру прав вимоги №165 від 21.12.2021 року), тому станом на зазначену дату первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вправі був відступити ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором № 421701000 від 16.09.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , за яким настав строк виконання.

Таким чином, висновок суду про те, що правовідносини за кредитним договором №421701000 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем виникли 16.09.2021 року, тобто значно пізніше, ніж було укладено договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, предмет договору не індивідуалізовано належним чином, а кредит наданий відповідачу близько трьох років після укладення договору відступлення права вимоги, а отже на час укладення даного договору у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було відсутнє право вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним вище кредитним договором, не відповідає обставинам справи та не ґрунтується на вимогах закону.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що у справі відсутні докази на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, як і за іншими договорами факторингу, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал».

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17 виснувано, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах.

В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).

Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Пунктами 2, 3 реєстру прав вимоги № 165 від 21.12.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року від ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс» сторони погодили, що сума фінансування, належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимог становить 40% від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та складає 8 648 528 грн. Визначено, що сума фінансування за цим реєстром прав вимоги підлягає сплаті фактором у чотири етапи до 20 числа кожного календарного місяця. Кожний платіж повинен бути не менше 25 % від суми фінансування.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, тому колегія суддів вважає, що у зв`язку саме з цією обставиною позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ «Юніт Капітал».

Доводи апеляційної скарги про те, що факт здійснення оплати не впливає на відступлення прав вимоги, оскільки відповідно до умов договорів факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог та нерелевантність позицій Верховного Суду, на які посилався суд першої інстанції при вирішенні даного спору, на думку колегії судів є необґрунтованими.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що:

47. Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

48. Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Таким чином, наявні у справі реєстри прав вимог, де боржником зазначено ОСОБА_1 , самі по собі не свідчать про набуття позивачем прав кредитора по відношенню до позичальника, оскільки належними доказами, крім реєстрів, є докази на підтвердження оплати за договором факторингу.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 вересня 2024 слід змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з апеляційним розглядом справи, покласти на сторони в межах ними понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 вересня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Постанову суду апеляційної інстанції складено 29 січня 2025 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.