Справа № 212/826/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого Чайкіна І.Б., за участю секретаря судового засідання Крутиголови В.О., розглянувши в м. Кривому Розі в приміщенні суду цивільну справу в порядку загального провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив: (а) визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; (б) визначити, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві власності на автомобіль SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 є рівними та становлять по частині; (в) визнати у порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_2 право власності на автомобіль SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; (ґ) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію частки автомобіля від ринкової вартості; (г) судові витрати розподілити між сторонами відповідно до вимог чинного законодавства.

В обґрунтовування позовних вимог вказав, що приблизно з 15.01.2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Шлюбне життя з відповідачкою не склалося, у зв`язку з чим, рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб розірвано. Між сторонами виник спір щодо поділу спільного майна подружжя, так як на теперішній момент здійснити розподіл набутого у шлюбі майна відповідачка не бажає, вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Під час шлюбу нами придбано майно SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , купували вказане авто за спільні кошти, вартість якого була 15 500 доларів США. Після купівлі авто за спільні гроші поліпшили його та привели в дуже гарний доглянутий стан. В добровільному порядку вирішити спір неможливо, тому вимушений звернутися з даним позовом до суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.09.2024 року закрито підготовче провадженні у справі та призначено її до розгляду.

Сторона відповідача правом подання відзиву не скористалися, в чергове подали клопотання про перенесення судового засідання 04.02.2025 року о 10.30 годині на іншу дату у зв`язку з воєнним станом на території України.

Вирішуючи питання про відкладення судового засідання, суддя дійшов наступного.

Суд зазначає, що провадження у справі відкрито 22.01.2024 року та жодного засідання відповідачка та її представник адвокат Сергієнко Дмитро в засідання не з`являлися, кожне призначене засідання адвокатом Сергієнко Дмитром подаються аналогічні клопотання про відкладення у зв`язку з в введенням військового стану на території України або тимчасовою втратою працездатності.

Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII, будь-яких обмежень у здійсненні правосуддя не встановлено.

На день розгляду справи на території Дніпропетровської області не ведеться активний бойових дій, що свідчить про те, що поточна обстановка в Дніпропетровській області є стабільною.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини під зловживанням правом, як матеріальним, так і процесуальним, необхідно розуміти таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом, в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності. У рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, не допускати свідомих маніпуляцій, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому цивільний процесуальний закон надає учасникам справи різні можливості для забезпечення їхніх прав брати участь у судовому процесі, довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, та бути почутими у суді.

У зв`язку з вищевказаним суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду.

Представницею позивача подано клопотання про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється..

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

За правилами статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Із змісту положень глав 7 та 8 СК України, вбачається, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 15.01.2020 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т. 1; а.с. 12).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Вказане рішення набрало законної сили 20.10.2023 року (т. 1; а.с. 13-14).

У шлюбі сторонами було придбано автомобіль SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 , державна реєстрація автомобіля відбулася 22.04.2021 року ( т 1; а.с. 15).

Згідно висновку судового експерта Рейнюка Олександра Віталійовича, якого було попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків відповідно до статтями 384-385 КК України, середня ринкова ціна авто SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 463 744, 38 гривень; середня ринкова ціна частини SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 231 872, 19 гривень (т. 1; а.с. 150-170).

За правилами ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності, доходи від використання майна, що є у спільній власності, надходять до складу спільного майна.

Приписами ч. 3 ст. 368 ЦК України визначено: майно, набуте подружжям під час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За змістом ст.ст. 60-61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. До об`єктів права спільної сумісної власності подружжя відносяться зокрема, заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Ст.ст. 69-71 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою.

За таких обставин суд доходить висновку, що стороною позивача доведений факт того, що за час шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було придбано автомобіль SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно із положеннями статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (частина четверта статті 65 СК України).

Отже, виходячи з системного тлумачення частин четвертої та п`ятої статті 71СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників, тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Приписами ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України встановлено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 Верховний Суд, з метою дотримання балансу прав та інтересів сторін спірних правовідносин відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15, щодо застосування приписів частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України про обов`язковість надання одним із подружжя згоди на отримання компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності на майно, та обов`язковість внесення іншим із подружжя на депозитний рахунок суду відповідної суми у справах, у яких позивач заявляє про стягнення з відповідача компенсації за належну позивачеві у праві спільної сумісної власності частку. Сформульовано нову правову позицію, за обставинами тієї справи, коли один із подружжя, який подав позов про поділ спільного майна, погодився на присудження на його користь грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на нерухомість, тоді як інший із подружжя (відповідач) на сплату компенсації не погодився, і гроші на депозитний рахунок суду не вніс. Верховний Суд України вказав, що визначений у ч. 4 ст. 71 СК України принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України, треба застосовувати до правовідносин, які виникають у разі звернення одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права власності іншого з подружжя (відповідача) на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. З метою гарантування виплати компенсації вартості частки, на яку позивач просить припинити право власності відповідача, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Такий підхід відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності (стаття 7 СК України), бо відповідач надає згоду на позбавлення його частки у праві власності, отримуючи гарантоване грошове відшкодування.

Якщо позивач просить припинити не право власності відповідача на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації, а своє право на частку у цьому майні та стягнути компенсацію з відповідача, то на ці правовідносини поширюються, зокрема, положення частини другої статті 364 ЦК України. Відповідний припис передбачає, що співвласник, частку якого у майні не можна виділити в натурі, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Заявляючи вимогу про припинення права власності на частку у праві спільної власності, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, а відповідач, як правило, не згоден її виплачувати, що і є суттю спору. Тому відповідач не має наміру вносити відповідні кошти на депозитний рахунок суду. Залишення неподільної речі у спільній власності без проведення реального поділу не позбавить того із подружжя, хто фактично цією річчю користується, можливості користуватися нею надалі. Тоді як інший із подружжя, як правило, не має такої можливості, хоча залишається співвласником. Частина п`ята статті 71 СК України не встановлює вимогу про обов`язкове внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на майно й отримання компенсації на свою користь заявляє позивач. Подібні за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19 та постанові Верховного Суду від 05 лютого 2025 року у справі № 641/2211/23 провадження № 61-14219 св 24

Отже, виходячи з наведеного вище, не є примусовим набуттям права приватної власності стягнення з одного співвласника автомобілів відповідачки ОСОБА_2 компенсації на користь іншого співвласника - позивача ОСОБА_1 , який відмовляється від своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ - зазначений вище автомобіль, щоби врегулювати конфлікт, щодо користування та розпорядження ним. Більше того, суд не позбавляє відповідачку її частки у праві на це спільне майно, а через рішення про стягнення з останньої відповідної компенсації збалансовує інтереси двох співвласників, які не дійшли згоди щодо долі неподільної речі.

Згідно вимог ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації 1/2 частки вартості автомобіля, замість її частки у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль.

Щодо судовий витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 6360,58 гривень судового збору (а.с.23).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до приписів статті 141 ЦПК України, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 6360,58 гривень.

За змістом ч.1 та п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентуєтьсяст.141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Приписами частини 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 35 Постанови, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ст. 141 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як встановлено з матеріалів справи, з ініціативи позивача була проведена експертиза. На підтвердження чого ним подано відповідну квитанцію про оплату (а.с. 171), яка складає 5000 гривень.

Враховуючи наведене, з відповідачки в користь позивачка слід стягнути витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 5000 грн.

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Вказані правові висновки наведені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Керуючись ст. ст. 364, 368-370 Цивільного кодексу України, ст. ст. 76-78, 83, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та його поділ - задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснивши поділ спільного майна подружжя, а саме:

Виділити ОСОБА_2 в особисту приватну власністьавтомобіль марки SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 грошову компенсацію за 1/2 частку вартості автомобіля марки SKODA OCTAVIA, 2016 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1598 см.3, VIN код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 у розмірі 231872, 19 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 судовий збір у розмірі 6360,58 гривень та витрати на проведення експертизи у розмірі 5000 гривень.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до ДНІПРОВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ,місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ,місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 07 лютого 2025 року.

Суддя: І. Б. Чайкін