Справа № 308/5506/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді - Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» про стягнення компенсації за невикористані відпустки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, згідно з яким просить стягнути з яким просить стягнути з комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» на її користь грошову компенсацію за невикористані відпустки за період роботи з 2018 року по 2022 року у розмірі 57446,62 грн.

На обґрунтування позову позивач посилається на те, що з 01.09.2018 вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем на посаді артиста 2 категорії на підставі контракту від 29.08.2018 та наказу №189-ос від 01.09.2020 про продовження дії контракту від 29.08.2018 на оновлених умовах (переведення на посаду артиста драми з другої категорії на першу). Дію контракту від 29.08.2018 було продовжено по 02.09.2021 наказом від 01.09.2020. 20.08.2021 на підставі наказу №224-ос дію контракту від 29.08.2018 було продовжено по 05.09.2022 на попередніх умовах.

Наказом відповідача від 28.02.2024 №35-к позивача звільнено із займаної посади з 28.02.2024 за згодою сторін.

Позивач, як одинока матір, яка виховувала неповнолітню дочку - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження та довідка про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 ), мала право на щорічну додаткову оплачувану відпустку тривалістю 10 календарних днів.

Зазначає, що виплати всіх сум, які належать позивачу від підприємства (грошова компенсація за невикористані щорічні та додаткові відпустки) при звільненні, у порушення вимог чинного законодавства відповідачем проведені у день звільнення не були.

Оскільки позивач у день звільнення не працювала, то 28.02.2024, керуючись ст. 116 КЗпП України, нею було направлено відповідачу вимогу про проведення повного розрахунку у зв`язку із звільненням за невикористані дні щорічної відпустки, а 20.03.2024 направлено заяву з вимогою виплатити компенсації за невикористані додаткові відпустки. На день подання цього позову, жодних розрахунків від відповідача позивач не отримала. Щодо основної відпустки на електронну пошту позивачки була направлена відповідь відповідача про неможливість виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку (відповідь від 04.03.2024), а щодо соціальної відпустки від відповідача не надходило відповідей чи розрахунків.

Позивач зауважує, що на день звільнення з підприємства відповідача вона має наступні невикористані відпустки: за 2018 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2019 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2020 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2021 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2022 рік - соціальна відпустка 10 днів та щорічна відпустка 23 дні.

Отже, відповідач має невиконаний обов`язок перед позивачем із грошової компенсації за зазначені 73 дні невикористаної відпустки.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5 від 27.02.2024) останні дванадцять календарних місяців позивач не отримувала виплати заробітної плати від відповідача.

24.03.2023 у справі №308/16307/22 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати. 10.07.2023 постановою Закарпатського апеляційного суду зазначене рішення суду першої інстанції ухвалено з частковими змінами. У зазначеному рішенні судом встановлено, що заробітна плата позивача на підприємстві відповідача з 01.03.2022 по 05.05.2022 в розмірі посадового окладу за два місяці становить 47499,64 грн. Відповідно до зазначеного рішення суду заробітна плата позивача становить 47499,64 грн за два місці та п`ять днів, відтак середньоденний заробіток визначається діленням заробітної плати на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду - 65 календарних днів з 01.01.2022 по 05.05.2022 (30 днів за березень + 30 днів за квітень + 5 днів травня 2022 року). Таким чином, середньоденний заробіток для обчислення компенсації за невикористані відпустки становить: 47499,64 грн/ 65 днів = 730,76 грн. Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем щодо грошової компенсації за невикористану щорічну та соціальну відпустки за 125 днів становить: 786,94 грн х 73 днів = 57 446,62 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2024 головуючою суддею визначено Лемак О.В.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Лемак О.В. від 03.04.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду №311 від 26.11.2024 призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів справи №308/5506/24 у зв`язку з тим, що суддя Лемак О.В. відрахована зі штату суду у зв`язку з поданням заяви про відставку згідно з наказом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.10.2024 №37/02-06.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2024 головуючою суддею визначено Світлик О.М.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М. від 28.11.2024 прийнято до свого провадження матеріали цивільної справи №308/5506/24 за вказаною позовною заявою.

Позивач у дане судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак подала заяву, згідно з якою просить розглянути справу без її участі, зазначивши, що на позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у дане судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (документ доставлено до електронного кабінету 10.01.2025), відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29.08.2018 між ОСОБА_1 та генеральним директором КЗ «ДАОДТ (м. Маріуполь)» укладено контракт з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури. Зазначеним контрактом ОСОБА_1 призначається на посаду артиста драми ІІ категорії в КЗ «ДАОДТ» (а.с. 55-60).

Пунктом 7 Розділу І Контракту передбачено роботу (трудову функцію), що виконує найманий працівник: готує під керівництвом режисера і виконує у виставах (програмах) театру доручені йому ролі як на стаціонарі, так і на гастролях і виїздах і не в праві відмовитися від доручених йому акторських робіт. Перебуває на репетиції творчо підготовленим, постійно вдосконалює майстерність. Обов`язково займається тренажем (сценічна мова, сценічний рух, вокал, урок балету) як за розкладом театру так і самостійно. Зберігає і підтримує зовнішню форму, яка відповідає характеру виконуваних ролей. У разі виробничої необхідності готує роль в порядку термінового введення. Прибуває на роботу: на репетицію, прогін, генеральну репетицію згідно виклику за розкладом; на вистави на базі для артистів зайнятих у першому акті (не залежно від кількості картин в першому акті), за 45 хвилин до початку вистави, для артистів зайнятих у наступних актах, за 15 хвилин до початку вистави, знаходяться на сцен-майданчику в певний час, без попередження помічника режисера. Завчасно знайомиться з розкладом репетицій та репертуаром, щодня стежить за можливими змінами в них. У виконанні ролей зобов`язаний точно дотримуватися авторського тексту, мізансцен і завдань, які були затверджені режисером-постановником під час роботи над тією чи іншою виставою (програмою). Своєчасно інформує керівництво театру і погоджує з ним питання, пов`язані з тимчасовою відсутністю у заходах (виставах, зйомках) за запрошенням сторонніх організацій.

Наказом відповідача від 01.09.2020 №189-ок переведено ОСОБА_1 - артиста драми ІІ категорії на посаду артиста драми І категорії з 02 вересня 2020 року по 02 вересня 2021 року з посадовим окладом згідно до штатного розпису 1350 грн з доплатою за вислугу років у розмірі 10% від посадового окладу (а.с. 44).

Наказом відповідача від 20.08.2021 №224-ок продовжено ОСОБА_1 - артистці драми І категорії дію контракту від 29.08.2018 із змінами, внесеними додатковою угодою №1 до контракту, на попередніх умовах з 03 вересня 2021 року по 05 вересня 2022 року (а.с. 61).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2023 (справа №308/16307/22) частково задоволено позов ОСОБА_1 до комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» про стягнення заробітної плати. Ухвалено стягнути з комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 01 березня 2022 року по 30 квітня 2022 року в розмірі в розмірі 46588,87 грн. з покладанням обов`язку на відповідача як податкового агента здійснити відповідні відрахування ЄСВ, ПДФО та військового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 25-37).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 10.07.2023 рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 березня 2023 року змінено, другий абзац резолютивної частин рішення викладено у новій редакції: до стягнення з комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» на користь ОСОБА_1 присуджено заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2022 по 30.04.2022 в розмірі 38187,60 грн. Вказана сума визначена без сплати податків та обов`язкових платежів. В решті рішення суду залишено без змін (а.с. 9-18).

28.02.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила звільнити її з роботи за згодою сторін 28.02.2024. Також згідно зі статтею 24 Закону України «Про відпустки», статтею 83 КЗпП України просила виплатити їй компенсацію за 23 дні (80 днів основної відпустки за 9 місяців роботи та 5 днів додаткової відпустки згідно з пунктом 2 частини першої статті 8 Закону України «Про відпустки») невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки за період з 16.08.2021 по 01.06.2022 (а.с. 40).

Наказом відповідача від 28.02.2024 №35-к відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України ОСОБА_1 , артистку драми І категорії, звільнено за угодою сторін 28.02.2024 на підставі її заяви від 28.02.2024 (а.с. 50).

На звернення позивача щодо виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку листом відповідача від 04.03.2024 №49 повідомлено, що з 24.02.2022 театр знаходився на території активних бойових дій. З 16.03.2022 будівля була повністю знищена, у зв`язку з чим пошкоджено майно, цінності та документи. Дані обставини не потребують доказування. Даний факт підтверджується довідками органу національної поліції. Театр визнано потерпілим в рамках кримінального провадження №0000089 за заявою про злочин за ознаками частини першої статті 438 КК України через збройну агресію рф. В КЗ «ДАОДТ (м. Маріуполь)» відсутні підтверджуючі кадрові та бухгалтерські документи щодо обрахунку періоду на використаної відпустки. Отже, немає належних підстав щодо виплати компенсації за невикористану щорічну відпустку. Після де окупації м. Маріуполь та відновлення доступу до документів керівництвом театру дане питання буде переглянуто (а.с. 38, 39).

20.03.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій згідно зі ст. 24 Закону України «Про відпустки» та наказу №35-к від 28.02.2024 просила надати розпорядження бухгалтерії провести виплату їй компенсації за невикористані відпустку, а саме: за 2018 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2019 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2020 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2021 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2022 рік - соціальна відпустка 10 днів. До заяви в якості додатків додано копії свідоцтва про народження доньки ОСОБА_2 , рішення суду про розірвання шлюбу, рішення суду про позбавлення батьківських прав та свідоцтво про шлюб (а.с. 43).

Матеріалами справи встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.12.2005 батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться ОСОБА_3 , а матір`ю - ОСОБА_1 (а.с. 45).

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 22.01.2009 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 46).

Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.12.2023 (справа №264/11268/13-ц), що набрало законної сили, ОСОБА_3 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 52-54).

12.01.2017 між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, після державної реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 62).

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною першою статті 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною третьою статті 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в частині п`ятій статті 97 КЗпП України.

Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про відпустки» одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України). За наявності декількох підстав для надання цієї відпустки її загальна тривалість не може перевищувати 17 календарних днів.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» вказано що, розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КЗпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України стосовно відпусток» від 22 жовтня 2004 року, внесено зміни в частину першу статті 19 Закону України «Про відпустки», а саме: після слів «усиновила дитину» доповнено словами «одинокій матері», а саме жінці, яка працює і має двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину-інваліда, або яка усиновила дитину, одинокій матері, батьку, який виховує дитину без матері (у тому числі й у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла дитину під опіку, надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 7 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту багатодітних сімей» від 19 травня 2009 року, внесено зміни до частини першої статті 19 Закону України «Про відпустки» у частині першій слова і цифру «відпустка тривалістю 7 календарних днів» замінити словами і цифрами «відпустка тривалістю 10 календарних днів».

Крім того, «одинокою матір`ю» слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама.

Отже, право на додаткову відпустку мають такі одинокі матері: жінка, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у встановленому порядку за вказівкою матері; вдова; жінка, яка виховує дитину без батька (в тому числі і розлучена жінка, яка виховує дитину без батька, незважаючи на факт отримання аліментів, і жінка, яка вийшла заміж, але її дитина новим чоловіком не усиновлена).

Чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які необхідно пред`явити матері, яка виховує дитину без батька, для отримання додаткової соціальної відпустки. Для підтвердження права на зазначену відпустку в цьому випадку роботодавцю має бути пред`явлений будь-який офіційно складений, оформлений та засвідчений в установленому порядку документ, у якому з достатньою достовірністю підтверджується відсутність участі батька у вихованні дитини.

Одним з таких документів, наприклад, може бути: рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав; ухвала суду або постанова слідчого про розшук відповідача у справі за позовом про стягнення аліментів; акт, складений соціально-побутовою комісією, створеною первинною профспілковою організацією чи будь-якою іншою комісією, утвореною на підприємстві, в установі, організації, або акт дослідження комітетом самоорганізації населення, в якому зі слів сусідів (за наявності їх підписів в акті) підтверджується факт відсутності участі батька у вихованні дитини; довідка зі школи про те, що батько не бере участі у вихованні дитини (не спілкується з вчителями, не забирає дитину додому, не бере участі в батьківських зборах) тощо.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки, надання матеріальної (грошової) допомоги або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно з абзацом 1 пункту 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5 від 27.02.2024) вбачається, що останні 12 календарних місяців позивач не отримувала виплати заробітної плати від відповідача (а.с. 19-24).

Позивачем розраховано, що на день звільнення вона мала наступні невикористані відпустки: за 2018 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2019 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2020 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2021 рік - соціальна відпустка 10 днів; за 2022 рік - соціальна відпустка 10 днів та щорічна відпустка 23 дні, а всього 73 дні невикористаної відпустки.

Заробітна плата за період з 01 березня 2022 року по 05 травня 2022 року в розмірі посадового окладу за два місяці становить 47499,64 грн.

Відповідно до рішення суду у справі №308/16307/22 заробітна плата становить 47499,64 грн за два місці та п`ять днів. Середньоденний заробіток визначається діленням заробітної плати на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду - 65 календарних днів з 01 березня 2022 року по 05 травня 2022 року (30 днів за березень + 30 днів за квітень + 5 днів травня 2022 року). Середньоденний заробіток для обчислення компенсації за невикористані відпустки становить: 47499,64 грн / 65 днів = 730,76 грн.

Заборгованість відповідача щодо грошової компенсації за невикористану щорічну та соціальну відпустки за 125 днів становить 57446,62 грн (786,94 грн х 73 днів).

Статтями 12, 81, 89 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Всупереч наведеним законодавчим положенням відповідач при звільненні позивача не виплатило усі належні їй до виплати суми.

Під час розгляду справи відповідачем не було спростовано факту наявності у підприємства заборгованості перед позивачем з виплати компенсації за невикористані дні відпустки.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідач власного рахунку на спростування розрахунку позивача до суду не подавав. Крім того, відповідачем не надано відомостей про погашення вказаної заборгованості перед позивачем.

З урахуванням викладеного суд вважає встановленою та доведеною обставину наявності у відповідача заборгованості з виплати компенсації за невикористані дні відпустки за період роботи з 2018 року по 2022 року у розмірі 57446,62 грн.

При цьому суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», за яким задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

З огляду на вказане, суд вважає необхідним зазначення в резолютивній частині рішення суду, що розмір заборгованості визначається без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням статті 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються зі судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на ухвалення судом рішення про задоволення позову на користь позивача, яка при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн (на підставі частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у даному випадку застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, оскільки позов подано в електронній формі).

Керуючись статтями 12, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» про стягнення компенсації за невикористані відпустки - задовольнити повністю.

Стягнути з комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані відпустки за період роботи з 2018 року по 2022 року у розмірі 57446 (п`ятдесят сім тисяч чотириста сорок шість) гривень 62 копійки, без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають утриманню з цієї суми відповідно до законодавства України.

Стягнути з комунального закладу «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)» на користь держави судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: комунальний заклад «Донецький академічний обласний драматичний театр (м. Маріуполь)», , місцезнаходження: вул. Івана Чендея (пл. Льва Толстого), 12, м. Ужгород, Закарпатська область.

Дата складення повного судового рішення - 10 лютого 2025 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик