Справа №345/177/25
Провадження № 2/345/390/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2025 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Юрчака Л.Б., з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем по справі є його рідна дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 онука померлого спадкодавця. Будь-які інші спадкоємці першої черги за законом, на спадкове майно відсутні. Він є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї рідної матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє місце проживання якої було: АДРЕСА_1 . Спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишила заповіт. Згідно вищезазначеного заповіту, спадкодавець ОСОБА_3 , заповіла йому все належне їй майно. Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , 1928 року народження, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилась спадщина на наступне спадкове майно, а саме: нажитловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та яке складається з наступних об`єктів: а) житлового будинку під літерою «А», загальною площею 146,5 кв. м., з яких під житловою площею 82,4 кв. м., під допоміжною площею 41,7кв. м.;площа літніх неопалювальних приміщень 22,4кв. м.; б) стайні під літерою «Б», площею 18,1кв. м.; в) стайні під літерою «В», площею 29,1 кв. м.; г) стодоли під літерою «Г», площею 41,1 кв. м.; ґ) сараю літерою «Д», площею 19,4 кв. м.; д) сараю під літерою «Е», площею 22,9 кв. м.; е) вбиральні під літерою «Є», площею 1,0кв. м.; є) сараю під літерою «Ж», площею 21,4кв. м.; ж) воріт під № 1, площею 7,5кв. м.; з) огорожі під № 2, площею 49,4кв. м.; и) криниці під № 3, площею 4 мПг.; і) огорожі під № 4, площею 48,7 кв. м. Однак, рішенням приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гошовською С.В. від 11 грудня 2024 року за № 379/02-14, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, щзо знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та рекомендовано звернутись до суду. В зв`язку з тим, що іншим способом захистити свої спадкові права в нього не має можливості, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом свого неоспорюваного права.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

У підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, однак у позовній заяві позивач просив розгляд справи провести з участю його представника, з яким ним укладено угоду про надання правничої (правової) допомоги. Також позивачка ОСОБА_1 надіслав до суду заяву, якою просив розгляд справи провести без його участі з участю його представника та у зв`язку з повним визнанням відповідачем позову просить суд вирішити питання про повернення йому з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору.

Представник позивача ОСОБА_4 подав суду заяву, в якій зазначив, що у зв`язку з повним визнанням відповідачами позову до початку розгляду справи по суті, просить суд провести розгляд справи в порядку письмового провадження у відсутності сторін та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги позивача підтримує та просить їх задоволити в повному обсязі та просить суд вирішити питання про повернення йому з державного бюджету 50 % сплаченого судового збору.

У підготовче судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, однак подала до суду заяву, згідно якої у зв`язку з сімейними обставинами просить суд провести розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги визнає повністю, підтримує, та просить суд задоволити їх в повному обсязі та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Також зазначила, що процесуальні наслідки визнання позову їй роз`яснені та зрозумілі.

Згідно абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідачка по справі визнала вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї рідної матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє місце проживання якої було: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 20.05.2005 року, яке видане Виконкомом Перевозецької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис № 17 від 10.05.2005 року (а.с. 15).

Відповідачем по справі є рідна дочка позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 онука померлого спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 20.02.1988 року (а.с. 13). Будь-які інші спадкоємці першої черги за законом, на спадкове майно відсутні.

Спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишила заповіт, посвідчений 22 квітня 2005 року секретарем Перевозецької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області та який зареєстрований в реєстрі за № 44, що підтверджується копією заповіту та довідкою старости Перевозецькогостаростинського округу Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, заповіт не змінювався та не відмінявся (16, 17).

Згідно вищезазначеного заповіту, спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкала та була зареєстрована в будинку АДРЕСА_2 , заповіла позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - все належне їй майно.

Таким чином, після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , 1928 року народження, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилась спадщина на наступне спадкове майно, а саме: на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та яке складається з наступних об`єктів: а) житлового будинку під літерою «А», загальною площею 146,5 кв. м., з яких під житловою площею 82,4 кв. м., під допоміжною площею 41,7кв. м.;площа літніх неопалювальних приміщень 22,4кв. м.; б) стайні під літерою «Б», площею 18,1кв. м.; в) стайні під літерою «В», площею 29,1 кв. м.; г) стодоли під літерою «Г», площею 41,1 кв. м.; ґ) сараю літерою «Д», площею 19,4 кв. м.; д) сараю під літерою «Е», площею 22,9 кв. м.; е) вбиральні під літерою «Є», площею 1,0кв. м.; є) сараю під літерою «Ж», площею 21,4кв. м.; ж) воріт під № 1, площею 7,5кв. м.; з) огорожі під № 2, площею 49,4кв. м.; и) криниці під № 3, площею 4 мПг.; і) огорожі під № 4, площею 48,7 кв. м.

Вищезазначене підтверджується технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , який виготовлений 03.05.2024 року, а також технічним паспортом в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, реєстраційний номер ТІ01: 0034-9281-0326-1656, який виготовлений 07.05.2024ТОВ «ПЕРША ЗЕМЕЛЬНА АГЕНЦІЯ», інвентаризаційна справа № 80-Т/2024, (а.с. 31-36, 37-41).

Ррішенням приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Гошовською С.В. від 11 грудня 2024 року за № 379/02-14, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало спадкодавцю ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 44).

Відповідно до довідки від 03.05.2024року, яка виготовленаТОВ «ПЕРША ЗЕМЕЛЬНА АГЕНЦІЯ»,інвентаризаційна вартість вказаного домоволодіння становить583 029,00 грн. (п`ятсот вісімдесят три тисячі двадцять дев`ять гривень нуль копійок) (а.с. 43).

Крім позивача, інших спадкоємців, які б протягом встановленого законом строку звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1269 ЦК України та спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст. 1241 ЦК України, а також проживаючих із спадкодавцем однією сім`єю без укладення шлюбу, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався.

Будь яких інших спадкоємців на вищевказане спадкове майно, не має. позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом на майно своєї рідної матері ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до довідки № 38 від 22.01.2024 року, яка видана старостою Перевозецького старостинського округу, на момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, відповідно, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - прийняв спадщину.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, після смерті своєї матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - прийняв спадщину.

Суд зазначає, що фактично єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1).

У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319).

За таких обставин спадкове право на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц, який зазначив, що право власності на зведену до 03.08.2004 нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією.

За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, (втратив чинність) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , був збудований до 1991 року (відповідно до технічного паспорту рік спорудження будинку 1960), то після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на даний житловий будинок.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Одним із способів набуття права власності є спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. ст. 1218 та 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Судом встановлено, що відповідно до встановлених обставин справи, інших спадкоємців за законом на спадкове майно, немає, будь які інші особи не претендують на спадкове майно, оскільки не зверталися з заявою про прийняття спадщини за законом на спадкове майно до нотаріуса.

Отже, оцінивши в сукупності зібрані докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для їх задоволення.

Порядок повернення судового збору врегульованостаттею 7 ЗУ "Про судовий збір".

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір"(на яку посилається представник позивача), у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до , початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна за своїм змістом норма міститься у ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Слід зазначити, що за своєю природою інститут повернення судового збору має виключно компенсаційне призначення, і спрямований на компенсацію особі, зокрема позивачу, частково або повністю сплачений ним судовий збір. Така компенсація можлива лишев межах суми фактично сплаченого судового збору, що випливає зокрема з частини 2 статті 7 ЗУ "Про судовий збір". Водночас, ні ЗУ "Про судовий збір", ні жодним іншим актом цивільного законодавства, не передбачена можливість компенсації позивачу за результатом розгляду справи судового збору у розмірі більшому ніж ним фактично було сплачено, в тому числі й шляхом окремого (самостійного) застосування різних норм ЦПК України(якими врегульовано порядок розподілу судових витрат) та норм ЗУ "Про судовий збір". Протилежне суперечило б принципу розумності та справедливості цивільного процесу, як складових принципу верховенства права.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2 915,50 грн.

На підставі викладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 322, 328, 373, 1218, 1220-1223, 1234-1236, 1268-1270, ч. 1 ст. 1274 ЦК України, та керуючись ст.ст.259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_3 , право власності на наступне спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в цілому, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_3 , з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 2 915,50 грн., сплаченого при поданні позову, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 14.01.2025 р.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду , шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий: