Справа № 703/6613/24
05 лютого 2025 року м. Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Овсієнка І.В.
секретаря судового засідання Батаргіної Т.М.
розглянувши у залі судових засідань в м. Сміла в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 позивач, як первісний кредитор, відступив на користь АТ «Таскомбанк» (новий кредитор) права вимоги до позичальників.
15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №НІ/11/19-Ф, згідно з яким право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
21.09.2022 товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестум» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №21092022, згідно з яким право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Позичальник належним чином не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 5400,00 грн, з яких сума основного боргу 2000,00 грн, заборгованість за відсотками 3400,00 грн.
21.11.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №102686035, відповідно до умов якого кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем з метою отримання кредиту.
16.07.2022 товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №16072024, згідно якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Ухвалою суду від 16.12.2024 відкрите провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено строк для подачі учасниками справи письмових заяв по суті справи.
Представник позивача в судове засідання не прибула. Позов містить клопотання відповідача про розгляд справи без присутності представника, задоволення позову з підстав, наведених в позовній заяві та додатках, а також позицію, згідно з якою позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не прибув, про дату судового розгляду був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток, позовної заяви із додатками на зареєстровану адресу його проживання. Поштові відправлення позивачу повернулися із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. У встановлений судом строк ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений строк або ж відкладення судового засідання, до суду не направив.
Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, письмових пояснень, доказів тощо.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про дату, час, місце судового розгляду, неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого главою 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу.
Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Кредит погашається шляхом здійснення щомісячних платежів рівними частинами, для чого встановлений пільговий період на перші 10 платіжних періодів з процентною ставкою розміром 0,01% (п. 1.3 договору).
Відповідно до п. 1.2 договору кредит надається строком на 30 днів, до 24.12.2021.
За користування кредитом позичальник сплачує 182,5% річних, з розрахунку 0,50% на добу (п. 1.3. договору). За умови вчасного (30 днів) повернення кредиту нарахування процентів здійснюється з розрахунку 0,5% на добу (п. 1.4 договору).
Згідно з п. 2.3 договору у випадку порушення умов, встановлених п. 1.4 договору, нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою (2.5% на добу).
У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту в строк, передбачений договором, проценти в розмірі, передбаченому п. 1.3. договору, продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, проте не більше 90 днів, починаючи з першого дня прострочення (п. 4.3 договору).
21.11.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №102686035. Договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступ до якого здійснюється через сайт товариства або відповідний мобільний застосунок.
Відповідно до п. 1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно з п. 4.2 вказаного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахування пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.
Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно положень статей 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.
Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Аналогічного за змістом висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.12.2019, справа №524/5152/15-ц, провадження №61-8862сво18.
Відтак з ОСОБА_1 належить стягнути суми заборгованості за тілом кредиту згідно вказаних договорів.
При визначенні розміру заборгованості позичальника суд керується наступним.
Однак як вбачається з умов договору щодо розміру кредиту, а також розрахунку заборгованості, вказана сума надана в користування ОСОБА_1 в складі тіла кредиту. У зв`язку із викладеним відсутні підстави вважати вказану суму комісійною винагородою банку за надані останнім послуги та її слід стягнути з боржника разом із сумою заборгованості по тілу кредиту, а також відсотками, оскільки порядок їх нарахування та розмір передбачені пунктами 1.2-1.3 договору, а розрахунок, здійснений позивачем, суд вважає арифметично вірним.
При цьому суд бере до уваги, що сторонами не надано паспорту кредиту та умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», на які містить посилання позовна заява та зміст яких позивачем не розкрито, тому дослідження даних документів в судовому засіданні на підставі ст. 229 ЦПК України не проводилося.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 (абзац другий) у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Умову п. 4.3 договору суд розглядає як таку, яка встановлює обов`язок позичальника сплатити відсотки за користування кредитом поза межами строку кредитування.
Судом проведено власний розрахунок заборгованості за відсотками виходячи з умов, наведених у п. 1.2-1.3 та 4.3 договору, з урахуванням розміру кредиту (2000,00 грн), розміру відсотків 0,50% на добу. При цьому строк нарахування складає 120 днів (з урахуванням 30 днів строку кредитування та 90 днів, які починають перебіг із першого дня прострочення платежу). Отриманий розмір відсотків складає 1200,00 грн, які слід стягнути з відповідача разом із заборгованістю по кредиту.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Отже, за змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.
При цьому аналіз змісту статті 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Як встановлено нормами ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
07.10.2016 між ПАТ «Таскомбанк» як новим кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» як первісним кредитором укладений договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016.
Згідно з п. 2.1 договору первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора зокрема за кредитними договорами.
Відповідно до п. 2.2 договору передання прав вимоги відбувається шляхом підписання реєстрів прав вимог.
Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом одного календарного року. Договір вважається продовженим на один календарний рік, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до дати його закінчення не ініціювала його розірвання (пункти 9.1, 9.4 договору).
15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» як клієнтом та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором укладений договір факторингу №НІ/11/19-Ф, згідно якого клієнт відступає факторові права вимоги за договорами, що існують на дату відступлення (п. 2.1 договору).
Як вказано в п. 2.3 договору, перехід прав вимоги від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимоги. З даного часу фактор набуває прав кредитора щодо позичальників.
ТОВ «Фінансова компанія «Інвестум» має право без згоди клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, у зв`язку з чим відбувається заміна сторони кредитодавця (п. 3.1.4 договору №21092022 від 21.09.2022).
21.09.2022 між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестум» як клієнтом та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором укладений договір факторингу №21092022, згідно якого клієнт відступає право грошової вимоги, зокрема строк виконання якої настав, щодо третіх осіб (боржників), включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги, а також сума грошових вимог зазначаються в реєстрі боржників, який є частиною даного договору (п. 1.1 договору).
Як вказано в п. 2.3 договору, перехід прав вимоги від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників.
Відповідно до п. 3.2.6 договору №102686035 від 21.11.2021 кредитодавець ТОВ «Мілоан» має право передавати, відступати, будь-яким іншим чином відчужувати свої права за договором на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії договору та без згоди позичальника.
16.07.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» як клієнтом та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором укладений договір факторингу №16072024, згідно якого клієнт відступає право грошової вимоги, зокрема строк виконання якої настав, щодо третіх осіб (боржників), включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), неустойкою (штраф, пеня) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги, а також сума грошових вимог зазначаються в реєстрі боржників, який є частиною даного договору (п. 1.1 договору).
Як вказано в п. 1.2 договору, перехід прав вимоги від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників.
Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №102686035 від 21.11.2021, здійсненим представником фактора позивача в даній справі, нарахування заборгованості з часу укладення договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 не проводилося.
Відповідно до ст. 525-526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Доказів погашення відповідачем ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами як позивачу, так і первісному кредитору, матеріали справи не містять. Умовами укладених договорів передбачене право кредитодавців відступити право грошової вимоги на користь іншої особи, згода позичальника при цьому не є обов`язковою.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань за вказаними кредитними договорами належним чином не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 2324,60 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, позовна заява містить вимогу про стягнення із відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а також орієнтовний розрахунок суми таких витрат у розмірі 1514 грн, що включає витрати на витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів.
Відповідно до ч. 1 та п. 3) ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Всупереч викладеному, матеріали справи не містять та позивачем не надано письмових доказів на підтвердження витрат у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення доказів або забезпечення позову, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, а позовна заява подана представником позивача на підставі ч. 3 ст. 58, ч. 3 ст. 60 ЦПК України, не містить відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, як вимагається п. 7) ч. 3 ст. 175 ЦПК України. У зв`язку із викладеним суд не вбачає підстав для розподілу витрат, пов`язаних із розглядом справи.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 525, 526, 530, 546, 549, 598, 610, 625, 1046-1054 ЦК України, та керуючись ст. 4, 12, 13, 28, 76-82, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя: І.В.Овсієнко