Справа № 461/421/24 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1369/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В.

за участю: представників ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

Мелян Н.Ю., представника Управління комунальної власності

ДЕР ЛМР Григоровича Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 року у справі за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , про звільнення самовільно зайнятого приміщення та приведення до попереднього стану,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2024 року Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулося в суд з позовом до ОСОБА_3 про звільнення самовільно зайнятого приміщення та приведення до попереднього стану.

Просило суд зобов`язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення півпідвалу під індексом «VIII», загальною площею 4,6 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_3 звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення півпідвалу під індексом «VIII», загальною площею 4,6 м2, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 21.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 29.02.2024, у зв`язку зі зміною власника, замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного відповідача ОСОБА_1 ; залучено ОСОБА_3 до участі у розгляді справи в якості третьої особи

В обґрунтування позову покликалося на те, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської МТГ в особі Львівської міської ради. У вказаному будинку перебуває комунальне нежитлове приміщення півпідвалу під індексом «VIII», загальною площею 4,6 м2. ЛКП «Старий Львів», як балансоутримувачем вказаного майна, встановлено, що власником нежитлового приміщення у цьому будинку самовільно приєднано приміщення півпідвалу під індексом «VIII», яке перебуває у комунальній власності. Шляхом обстеження спірного майна, управлінням з`ясовано, що доступ до об`єкта відсутній, оскільки на місці дверного проходу встановлено вікно. Відповідно до технічної документації, вказане приміщення напівпідвалу з усіх боків містить несучі конструкції, порушення котрих може призвести до аварійної ситуації у всьому будинку. В процесі здійснення своїх повноважень управлінню комунальної власності стало відомо, що вищевказане приміщення комунальної власності незаконно утримується та використовується власницею нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 . Таким чином, на переконання позивача, приєднання вказаного майна до своєї власності було здійснено без будь-яких правових підстав та за своєю правовою природою дане приміщення є самовільно зайнятим відповідачкою, а використання цього майна є незаконним.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 привести самовільно зайняте нежитлове приміщення півпідвалу під індексом «VIII», загальною площею 4,6 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом відновлення дверного проходу, на місці якого встановлено вікно та шляхом приведення до попереднього стану стіни приміщення, у якій встановлено двері до суміжного приміщення.

Зобов`язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняте нежитлове приміщення півпідвалу під індексом «VIII» загальною площею 4,6 м2, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради сплачений судовий збір у розмірі 5 368,00 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що відповідно до поверхового плану Інвентаризаційної справи на будинок АДРЕСА_1 , приміщення під літерою VIII, площею 4,6 кв.м. знаходиться у підвалі, є допоміжним приміщення до будинку, оскільки там були встановлені загальні туалети та під`єднані загальні мережі водовідведення будинку. Відтак, за згоди мешканців будинку, туалети загального користування було приєднано до приміщень, які мали на це технічну можливість. Власники нежитлових приміщень площею 24,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 безперервно, відкрито володіли спірним приміщенням починаючи з 2005 року (тобто 20 років). Враховуючи статус спірного приміщення, як допоміжного, згоду всіх власників будинку, вважає, що відповідач правомірно володіє спірним приміщенням. Також належними та допустимими доказами позивачем не доведено, що приміщення під індексом «VIII» має статус саме нежитлового, а не допоміжного. Зазначає, що позивач не надав належні та допустимі докази того, що власником спірного приміщення є Львівська міська рада в розумінні ст. 331 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

У засіданні суду апеляційної інстанції представники ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 скаргу підтримали, просив скаргу задовольнити. Представник Управління комунальної власності ДЕР ЛМР Григорович Р.Р. проти скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Згідно з ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 319 ЦК України врегульовані питання здійснення права власності. Так, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч.5 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно з ч.2 ст.327 Цивільного кодексу України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до Положення про управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №856 від 01.10.2021, одним з основних завдань управління є виконання функцій органу управління майном комунальної власності територіальної громади м. Львова.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення), а нежитлове приміщення це ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Зазначене свідчить про можливість наявності у багатоквартирних житлових будинках не тільки допоміжних приміщень, а й нежитлових, що не входять до житлового фонду такого будинку.

Для розмежування допоміжних приміщень багатоквартирного житлового будинку, які призначені для його та побутового обслуговування мешканців будинку і входять до житлового фонду, та нежилих приміщень, які призначені для торгівельних, побутових та інших потреб непромислового характеру і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин, до житлового фонду не входять, слід виходити як з місця їх розташування так і з загальної характеристики сукупності властивостей таких приміщень, зокрема способу і порядку їх використання (аналогічна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 10.06.2015 у справі № 6-8823св15).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23.10.2019, справа № 598/175/15-ц, за своїм правовим статусом нежитлові приміщення є окремими об`єктами нерухомого майна. Вони є самостійними об`єктами цивільно-правових відносин і знаходяться у власності конкретних осіб (приватній, комунальній чи державній). Це окремі, ізольовані приміщення в багатоквартирному будинку, які не належать до житлового фонду. Натомість допоміжні приміщення не є окремими об`єктами нерухомості. Вони належать до житлового фонду та знаходяться у спільній власності співвласників багатоквартирного будинку.

Отже, враховуючи позиції Верховного Суду, під час судового розгляду аналогічних справ суди повинні встановлювати наступні аспекти: 1) розташування приміщення відносно житлового комплексу; 2) технічну характеристику та властивості приміщення; 3) порядок та спосіб функціонального використання.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів від 14.04.1987 №192 «Про затвердження реєстру та реєстрацію жилих будинків/будівель/», будинок за адресою АДРЕСА_1 включено до реєстру житлових будинків (споруд), які належать місцевим радам по Шевченківському району м.Львова.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 №311 «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), до якого, зокрема, включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово- експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов`язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду.

Виконавчим комітетом Львівської обласної ради народних депутатів рішенням від 27.12.1991 №728 «Про розмежування обласної комунальної власності і власності адміністративно-територіальних одиниць/підприємств та організацій житлово-комунального господарства області» затверджено перелік підприємств та організацій, які відносяться до комунальної власності Львівської міської ради народних депутатів, до якого включено житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів районів м. Львова.

Таким чином, в ході розмежування державної власності колишньої Української РСР між загальнодержавною власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць, будинок за адресою АДРЕСА_1 був віднесений до комунальної власності Львівської міської ради депутатів трудящих.

Відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст.

Таким чином, відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Львова, Львівської обл. №192 від 14.04.1987 «Про затвердження реєстру та реєстрацію жилих будинків/будівель/», будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської МТГ в особі Львівської міської ради.

Встановлено, що у вказаному будинку перебуває комунальне нежитлове приміщення півпідвалу під індексом «VIII», загальною площею 4,6 м2.

28.08.2023 ЛКП «Старий Львів», як балансоутримувач вказаного майна, надіслало Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради лист №4-3103-37777, у якому повідомило, що візуально обстеживши будинок за адресою АДРЕСА_1 , було встановлено, що власником нежитлового приміщення у цьому будинку самовільно приєднано приміщення півпідвалу під індексом «VIII», яке перебуває у комунальній власності.

Під час розгляду справи встановлено, що будинок за адресою АДРЕСА_1 перебуває на етапі аналізу перед списання з балансу міської ради, однак на даний момент не є списаним.

В процесі здійснення своїх повноважень управлінню комунальної власності стало відомо, що вищевказане приміщення комунальної власності незаконно утримується та використовується власницею нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , згідно інформації наданої балансоутримувачем.

В подальшому, під час розгляду справи встановлено, що 17.01.2024 ОСОБА_3 продала ОСОБА_1 нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Як убачається з акту перевірки (обстеження) №354нп/233 від 12.09.2023, шляхом обстеження спірного майна, управлінням з`ясовано, що доступ до об`єкта відсутній, оскільки на місці дверного проходу встановлено вікно.

Відповідний стан приміщення підтверджується також фотофіксацією, проведеною Управлінням комунальної власності.

Встановлено, що вказане приміщення є відокремлене, а також з усіх боків містить несучі конструкції, порушення яких може призвести до аварійної ситуації у будинку, де воно знаходиться.

До матеріалів справи долучено договір оренди нежитлових приміщень № 7830 від 18.07.2000, укладений між Управлінням ресурсів Львівської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Бумеранг», щодо оренди спірного приміщення. Термін договору оренди був визначений з 09.06.2000 до 09.06.2003.

Ураховуючи викладене, зазначене приміщення використовувалось, як самостійний об`єкт нерухомості, передавалося в оренду.Правових підстав щодо володіння, користування та розпорядження відповідачем нежитловим приміщенням півпідвалу під індексом «VIII», загальною площею 4,6 м2,матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд першої інстанції оцінюючи докази у їх сукупності дійшов до правильного висновку, що незаконне володіння відповідачем об`єктом комунальної власності порушує права органу місцевого самоврядування та не дозволяє в повній мірі розпоряджатись вказаним об`єктом, відтак позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків місцевого суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 07.02.2025

Головуючий

Судді