ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1047/25 Справа № 266/471/21 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпросправу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024року,головуючий у суді першої інстанції Демидова С.О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У вересні 2024року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Заява обґрунтовувалась тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2021року у цивільній справі № 266/471/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення залишку суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом. Стягнуто з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 залишок недоотриманої суми пенсії, яка входить до складу спадщини, та належала її чоловіку ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 40 546,51грн.

На виконання вказаного рішення суду 10 липня 2023року було видано виконавчий лист № 266/471/21 зі строком пред`явлення його до виконання до 31 серпня 2024року.

07 серпня 2024 року заявниця звернулася до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про примусове виконання вказаного рішення суду, до якої додала виконавчий лист № 266/471/21 від 10 липня 2023року, проте на підставі повідомлення державного виконавця виконавчий лист був повернутий без прийняття його до виконання у зв`язку з припиненням діяльності Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 08 листопада 2017 року Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Ураховуючи викладене, заявниця виклала вимогу про заміну боржника Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області у виконавчому провадженні з виконання рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2021року на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

07 жовтня 2024року ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_3 , через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024року.

В апеляційній скарзі заявниця не погодилася з висновками суду виклала вимогу про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. На переконання ОСОБА_1 без заміни сторони виконавчого провадження стягувач позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 жовтня 2024року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 24 жовтня 2024року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024року.

14 листопада 2024року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 11?? год 26 листопада 2024року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 листопада 2024року справу знято з апеляційного розгляду та повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання щодо поданого заявницею доповнення до заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

24 грудня 2024року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 10?? год 04 лютого 2025року.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в електронному суді.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2021року у цивільній справі № 266/471/21 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення залишку суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом. Стягнуто з Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 залишок недоотриманої суми пенсії, яка входить до складу спадщини, та належала її чоловіку ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 40 546,51грн (а.с.16-20).

На виконання вказаного рішення суду 10 липня 2023року було видано виконавчий лист № 266/471/21 зі строком пред`явлення його до виконання до 31 серпня 2024року (а.с.7).

07 серпня 2024 року заявниця звернулася до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про примусове виконання вказаного рішення суду, до якої додала виконавчий лист № 266/471/21 від 10 липня 2023року, проте на підставі повідомлення державного виконавця виконавчий лист був повернутий без прийняття його до виконання у зв`язку з припиненням діяльності Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, оскільки постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 08 листопада 2017 року Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с.8).

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Правові підстави для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 суд першої інстанції вбачав у тім, що позаяк виконавче провадження не відкривалось, у неіснуючому виконавчому провадженні неможливо замінити сторону.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при постановленні ухвали додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України, частиною першою якої встановлено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Тобто процесуальне правонаступництво передбачає перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте водночас ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

Заразом заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) та Верховний Суд, зокрема у постановах від 31 серпня 2022року у справі № 2-190/12 (провадження № 61-1684св22), від 05 липня 2023року у справі № 712/8159/15 (провадження № 61-14995св21).

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акту цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 73-75 постанови Верховного Суду від 03 листопада 2020року у справі № 916/617/17 зазначено, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Але заміна учасника справи не обов`язково означає заміну сторони відкритого виконавчого провадження.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Відповідно до змісту частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону про виконавче провадження поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

У наведених вище постановах Великої Палати Верховного Суду акцентовано увагу на встановленні дійсної процесуальної мети правонаступництва.

Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 442 ЦПК України.

Тож, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, а не із заявою про заміну боржника у виконавчому листі його правонаступником, що по суті є різними процесуальними питаннями, що однак не позбавляє заявницю права звернутися до суду з відповідною заявою.

ОСОБА_1 звертаючись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження не надала доказів існування виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно вважав, що заміна сторони у виконавчому провадженні є можливою лише за наявності відкритого виконавчого провадження, а тому відсутність відкритого виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № № 266/471/21, виданого 10 липня 2023року свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадженні.

Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 грудня 2022року у справі № 2-191/11 (провадження № 61-6877св22), де касаційний суд вказував, що необхідною умовою для можливості заміни учасника виконавчого провадження є наявність відкритого виконавчого провадження.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

За встановлених обставин, враховуючи, що правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. Підстави для скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, то згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2024року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 лютого 2025року.

Судді: