Справа № 289/2371/23
Номер провадження 2/289/18/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Кириленка О.О.,

з участю секретаря судового засідання Василенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в кінцевій редакції просить (а.с. 52-59): встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її рідною сестрою та визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , та земельної ділянки, площею 0,0223 га, кадастровий номер :06:002:0939, по АДРЕСА_2 , з призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її рідна сестра ОСОБА_2 , яка за життя залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла позивачці. Позивач в шестимісячний строк прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак внаслідок наявності розбіжностей у даті народження спадкодавиці у свідоцтвах про народження, шлюб та смерть, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, тому вимушена звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 25.10.2023 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 76).

В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав зазначених в ньому.

Свідок ОСОБА_3 у суді пояснив, що знає ОСОБА_2 протягом 30 років, та вважає, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки цього дня святкували її день народження. ОСОБА_2 казала, що в її документах допущено помилку і зазначено невірну дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що знала особисто ОСОБА_2 , яка була її сусідкою. ОСОБА_2 проживала із сестрою ОСОБА_1 , та остання здійснювала за нею догляд. Свідку відомо, що ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , але в свідоцтві про народження зазначена інша дата її народження.

Свідок ОСОБА_5 зазначив, що проживає по сусідству з ОСОБА_2 . ОСОБА_1 здійснювала догляд за сестрою ОСОБА_2 та остання святкувала день народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сторони в останнє судове засідання не з`явилися, однак їх представники звернулися до суду з заявами, в яких просять справу розглянути без їх участі.

Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є: батько ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , мати ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 15, 21, 22).

15.01.2020 ОСОБА_2 склалала заповіт за яким заповіла все своє майно своїй сестрі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 14).

Як вбачається з архівної довідки від 16.06.2023 №К-2476/02 у книзі реєстрації актових записів про народження по м. Радомишль Житомирської області за 1944 рік зазначено, що « ОСОБА_9 » «так у документі, текст російською мовою» народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 , запис реєстрації: №88 від 22.08.1944, батько: « ОСОБА_10 » «так у документі, текст російською мовою», 27 років, росіянин, мати: « ОСОБА_11 » «так у документі, текст російською мовою», 22 роки, українка (а.с. 17, 18-19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11).

Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 належить на праві власності вищевказане спірне майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , земельна ділянка, площею 0,0225 га, що знаходиться за цією ж адресою (а.с. 24, 25, 39).

Згідно відповіді Радомишльського відділу ДРАЦС у Житомирському районі Житомирської області ЦМУ МЮ «м. Київ» від 23.08.2023 позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про шлюб ОСОБА_12 у зв`язку з тим, що в документах, які підтверджують родинні відносини між позивачем та ОСОБА_2 наявні розбіжності в даті народження останньої, а саме значиться дата « ІНФОРМАЦІЯ_8 » та « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (а.с. 20).

З матеріалів копії спадкової справи №63/2022 встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла лише позивачка (а.с. 138 зворот).

На усне звернення позивачки приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області 07.11.2024 надано роз`яснення, згідно якого не можливо видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що в архівній довідці про народження від 16.06.2023 значиться дата народження «Скрипниковой Зинаиды» - « ІНФОРМАЦІЯ_8 », у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 від 02.03.2022 « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а в заповіті « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (а.с. 182).

Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Враховуючи вищевикладене, досліджені письмові докази в їх сукупності, доводи позивача, викладені у позовній заяві відносно родинних відносин з ОСОБА_2 , знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, враховуючи, що не встановлення вказаного факту може призвести до порушення її майнових прав, а інший порядок встановлення фактів законом не визначено, тому заявлені вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому чинним на момент такої нотаріальної дії законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину та можливості подальшого оформлення своїх спадкових прав у порядку, передбаченому законом, вимоги про визнання права на спадщину в судовому порядку задоволенню не підлягають у зв`язку з відсутністю порушених прав спадкоємців, щодо захисту яких вони звернулися до суду. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду по захист своїх спадкових прав за правилами позовного провадження.

Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності суддів та нотаріусів. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Таким чином, особа має право звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно тільки після отримання у нотаріуса відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Звернення до суду до цього моменту є передчасним, і в такому випадку суди підміняють органи нотаріату, що не відповідає закону.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову (ч. 6 ст. 49 Закону України «Про нотаріат»).

Таким чином, нотаріат є органом, на який відповідно до норм чинного законодавства України покладений обов`язок видавати свідоцтва про право на спадщину, перевіряти при цьому коло спадкоємців, закликати до спадкоємства у необхідних випадках спадкоємців, перевіряти обтяження спадкового майна, так як спадкування це не тільки перехід прав померлої особи, але й перехід до спадкоємців її обов`язків.

Пунктом 1.2, п. 4,12, п. 4,14, п. 4,15, п. 4.18 глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом МЮУ 22.02.2012 за №296/5, встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що підтверджують право власності на майно, що належить спадкодавцю.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Натомість доказів того, що позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва, остання суду не надала, зокрема не надано обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії.

Беручи до уваги, що наразі судовим рішенням встановлено факт родинних відносин між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивач не позбавлена можливості звернутися до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому на даний час вказані вимоги є передчасними.

Аналіз наведених норм права та встановлених в судовому засіданні обставин справи дає можливість зробити висновок про те, що заявлені позовні вимоги про визнання права власності на спадкове майно являються безпідставними і не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 392, 1297 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 259, 264-268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Радомишльської міської ради Житомирської області (місцезнаходження: Соборний майдан, 12, м. Радомишль, Житомирський р-н, Житомирська обл., 12201, код ЄДРПОУ 25923935) про встановлення факту родинних відносин та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО