УХВАЛА

7 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 743/793/23

провадження № 61-3159св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянув з власної ініціативи питання про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 19 квітня 2024 року за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 6 грудня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у справі за позовомОСОБА_1 до Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про часткове визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

4 березня 2024 року ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 6 грудня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 січня 2024 року, повний текст якої складено 2 лютого 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення вказаних у ній недоліків, а саме для зазначення, щодо якої норми права відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо відповідної норми права, тобто викладення підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

31 березня 2024 року ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» подала до Верховного Суду касаційну скаргу в новій редакції, в якій зазначено про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах частин четвертої та п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі», статей 174, 179 ЦПК України в контексті можливості подання учасником справи відповіді на відзив на стадії апеляційного перегляду справи, також заявник обґрунтував необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо вказаних норм права.

Ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2024року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції. Підставами касаційного оскарження визначено пункти 1, 4 частини другої

статті 389 ЦПК України, проте не визначено підставою касаційного оскарження пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Згідно з правилами статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Під час виготовлення та друкування тексту ухвали Верховного Суду від 19 квітня 2024 року в двадцятому, тринадцятому, двадцять другому та двадцять третьому абзацах її мотивувальної частини допущено описки щодо усунення заявником недоліків касаційної скарги, а саме визначення підставою касаційного оскарження, в тому числі, пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

Враховуючи викладене, допущені у мотивувальній частиніописки підлягають виправленню шляхом:

- викладення двадцятого абзацу в такій редакції: «Недоліки, встановлені ухвалоюВерховного Суду від 18 березня 2024 року, заявником виконано у встановлений строк.»;

- викладення тринадцятого абзацу в такій редакції: «Вивчивши зміст касаційної скарги, касаційний суд доходить висновку про наявність у ній підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої

статті 389 ЦПК України.»;

- зазначення після двадцять першого абзацу тексту наступного змісту: «Також підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).»;

- викладення двадцять третього абзацу в такій редакції: «Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог

статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.».

Крім того, 1 липня 2024 року ОСОБА_1 за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яку мотивувала неврахуванням в ухвалі Верховного Суду від 19 квітня 2024року поданої нею касаційної скарги в новій редакції з визначенням підстави касаційного оскарження передбаченої пунктом 3

частини другої статті 389 ЦПК України та її обґрунтування.

З врахуванням виправлених судом касаційної інстанції описок, допущених в ухвалі Верховного Суду від 19 квітня 2024року щодо зазначених обставин, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суд відмовляє.

Керуючись статтями 269, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Виправити допущені у мотивувальній частині ухвали Верховного Суду

від 19 квітня 2024року описки шляхом:

- викладення двадцятого абзацу в такій редакції: «Недоліки, встановлені ухвалоюВерховного Суду від 18 березня 2024 року, заявником виконано у встановлений строк.»;

- викладення тринадцятого абзацу в такій редакції: «Вивчивши зміст касаційної скарги, касаційний суд доходить висновку про наявність у ній підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої

статті 389 ЦПК України.»;

- зазначення після двадцять першого абзацу тексту наступного змісту: «Також підставою касаційного оскарження судових рішень зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).»;

- викладення двадцять третього абзацу в такій редакції: «Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог

статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.».

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська