Справа №173/1836/24
Провадження №2/173/147/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

За участю: представника відповідача - Клещ О.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню-

ВСТАНОВИВ:

07.06.2024 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до відповідача ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» .

Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2024 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 24.09.2024 року.

28.06.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

23.07.2024 року від позивача надійшла відповідна відзив.

24.09.2024 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засіданні на 22.01.2025 року

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

22.01.2025 року в судовому засіданні оголошену вступну і резолютивну частину рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 147217 про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 626 708 грн. 13 коп., на користь відповідача за кредитним договором № 1437-016/ФКВ-08 від 07 серпня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 , і ТОВ «Український промисловий банк», який перебуває на примусовому виконанні у виконавчому провадженні № 75188647, відкритому 31.05.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою Олександром Володимировичем, та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: 03.06.2024 року у зв`язку з тим, що його зарплатна картка була заблокована, від приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжи О.В., він дізнався, що 31 травня 2024 року у відношенні до нього було відкрите виконавче провадження № 75188647, на підставі виконавчого напису, вчиненого 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який зареєстрований в реєстрі за № 147217, про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 626 708 грн. 13 коп., за кредитним договором № 1437-016/ФКВ-08 від 07 серпня 2008 року, укладеному між ОСОБА_1 і ТОВ «Український промисловий банк».

Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений з порушенням чинного законодавства України, крім того в оскаржуваному виконавчому написі відсутня інформація щодо безспірності стягненої заборгованості,а також, що він не підписував договору про надання йому грошових коштів, що й стало підставою звернення до суду.

В судове засідання позивач не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Свої заперечення обґрунтовує тим, що між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк» 07.08.2008 року був укладений кредитний договір № 1437-016/ФКВ-08 згідно якого позивачеві наданий кредит в розмірі 13 550 доларів США, на умовах повернення, строковості, платності. Строк повернення грошових коштів визначено 06.08.2015 року. В подальшому право вимоги за даним договором перейшло до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», а потім до відповідача. 06.07.2020 року ТОВ ФК « Дніпрофінансгруп» проінформувало позивача засобами поштового зв`язку про відступлення права вимоги та необхідності сплати заборгованості. Тобто були виконані всі вимоги чинного законодавства щодо повідомлення позивача про зміну кредитора у зобов`язанні, а також про розмір заборгованості. Позивач не виконав кредитні зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним кредитним договором, тому у кредитора виникло право на стягнення цієї заборгованості. Нотаріусу надані всі необхідні документи для стягнення заборгованості шляхом винесення виконавчого напису . Тому вважає, що підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню немає. Також позивачем невірно визначений та сплачений судовий збір, оскільки позивач визначив суму судового збору, як за позов майнового характеру, у процентному співвідношенні від суми боргу. В той час, як позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є немайновим позовом.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 147217 за кредитним договором № 1437-016/ФКВ-08 від 07 серпня 2008 року, укладеним між позивачем і ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК», право вимоги за яким було в відступлено до нового кредитора Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК», правонаступником якого є ТОВАРИСТВО з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ « ДНІПРОФІНАНСГРУП»

Згідно вказаного виконавчого напису нотаріуса стягнено з позивача на користь відповідача грошові кошти в загальній сумі 626 658.13 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 289 523.46 грн., прострочена заборгованість за несплаченими відсоткам за користування кредитом 328 134.67 грн., за вчинення виконавчого напису 50 грн. Стягнення заборгованості проведене за період з 19.04.2019 року по 06.07.2020 року, що підтверджується копією виконавчого напису.

На підставі виконавчого напису, що оспорюється, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжою О.В. 31.05.2024 року відкрите виконавче провадження № 75188647 на підставі заяви ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП», щодо стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості у вищевказаній сумі, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження.

Позивач вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що він вчинений без достатньої правової підстави та без перевірки безспірності вимоги.

Враховуючи доводи заявника, обраний ним спосіб захисту та правові підстави поданої позовної заяви, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису.

В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 11 ч червня 2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Крім того, неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 21.05.2021 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче.

Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не вважається безспірною.

З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису позивач мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факту отримання позивачем повідомлення - вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Оскільки до відзиву відповідача на позовну заяву додано лише копію повідомлення про відступлення права вимоги, проте не надано доказів про отримання даного повідомлення позивачем.

Таким чином відповідачем не подано суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Судом встановлено, що кредитний договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріусом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства.

З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати оспорюваний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати по сплаті судового збору. При цьому суд погоджується із доводами представника відповідача, що позивачем сплачений судовий збір у більшому розмірі, ніж передбачено ЗУ «Про с удовий збір» для спорів даного виду. Оскільки позови про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відносяться до немайнових. Відповідно позивачем при поданні позовної заяви підлягав сплаті судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп. Виходячи з викладеного суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору -1 817 (одну тисячу вісімсот сімнадцять ) грн., яка складається з наступного (1 211. 20 грн., сплачений судовий збір за позовною заявою + 605.80 грн.. сплачений судовий збір за клопотанням про забезпечення позову). Відносно переплаченої суми судового збору позивачем можуть бути застосовані наслідки, передбачені ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 11 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 147217 про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП » (юридична адреса: 49089, вул. Автотранспортна, 2 офіс 205 м. Дніпро Дніпропетровська область, ) заборгованості за кредитним договором № 1437-016/ФКВ-08 від 07 серпня 2008 року, укладеним з товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» на суму 626 708 грн. 13 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП » (юридична адреса: 49089, вул. Автотранспортна, 2 офіс 205 м. Дніпро Дніпропетровська область, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 1 817 (одну тисячу вісімсот сімнадцять ) грн., на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення.

Повний текст рішення виготовлений 01.02.2025 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 04.02.2025 року

Дата набрання законної сили: 04.03.2025 року