Провадження № 2/369/132/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Фінагеєвої І.О.,

за участю секретаря судового засідання Херенкової К.К.,

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Фінагеєвої І.О. від участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частини житлового будинку,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частини житлового будинку.

05 лютого 2025 року через канцелярію суду, по даній справі надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді Фінагеєвій І.О.

Даний відвід був мотивований тим, що 31 січня 2025 року відповідач отримала через електронний сервіс «Дія» ухвалу від 04 грудня 2024 року про задоволення клопотання позивача про витребування доказів. Відповідач вважеє зазначене рішення незаконним, з огляду на ту обставину, що клопотання позивача було задоволено на стадії судового розгляду справи по суті, що порушує права відповідача.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, відповідач заявила відвід головуючому судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєвій І.О. по справі № 369/12078/20, та просила для розгляду справи № 369/12078/20 призначити іншого суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї чи близьким родичем сторони у справі; якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар або надавав стороні правничу допомогу в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відноситься до сфери цивільного судочинства. При цьому ключовими її положеннями є право кожного при визначенні його цивільних прав та обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним та безстороннім судом, створеним на підставі закону. Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна констатувати, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Так, у справі «П`єрсак проти Бельгії» ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами ЄСПЛ. У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві!» повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.

З огляду на підстави заявленого відводу, суд вважає, що заява про відвід є необґрунтованою, оскільки не містить посилання на дії вчинені суддею, що можуть свідчити про його необ`єктивність або упередженість. Сам факт незгоди представника відповідачів з процесуальним рішення судді, а саме із постановленою ухвалою суду від 04 грудня 2024 року, якою витребувано докази, в силу припису ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що заява про відвід подана раніше ніж за три робочі дні до судового засідання (наступне судове засідання відбудеться 12 лютого 2025 року), суд вважає за необхідне вирішення питання про відвід головуючого судді Фінагеєвої І.О. передати на розгляд іншому судді, визначеному в порядку передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 36, 37, 40 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати необґрунтованим заявлений відповідачем ОСОБА_1 відвід головуючому судді Фінагеєвій І.О.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Фінагеєвої І.О. від участі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частини житлового будинку, передати на вирішення іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: І.О. Фінагеєва