Справа № 303/8139/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

30 січня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

в особі головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря судових засідань Галамба Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Зарицький М.А. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 02 травня 2024 року о 20 год. 30 хв. у м. Олевську Житомирської області по вул. Свято- Миколаївській, 92А сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідач, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості руху, інтервалу та дистанції, та скоїв зіткнення із транспортним засобом «КІА RIO», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував під керуванням позивача, та який у подальшому здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «PEUGEOT RIFTER», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Внаслідок ДТП належний позивачу на праві власності автомобіль «КІА RIO», державний номерний знак НОМЕР_2 отримав механічні пошкодження, детальний опис яких зафіксовано у протоколі огляду транспортного засобу від 30.05.2024 (додаток № 1 до висновку № 024/129 транспортно-товарознавчого дослідження від 05.06.2024).

Постановою Олевського районного суду Житомирської області від 05.06.2024 у справі №287/866/24 вищевказані дії відповідача кваліфіковано за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), як порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху (п. 12.1 ПДР), що спричинило пошкодження транспортних засобів, та визнано його винним у вчиненні такого правопорушення.

Відповідач вчинив неправомірні дії - здійснив ДТП, у результаті чого позивачу було заподіяно майнову та моральну шкоду.

З метою визначення розміру майнової шкоди позивач звернулась до судового експерт Шукеля В.В., за результатами чого ним було проведено транспортно-товарознавче дослідження та складено висновок № 024/129 від 05.06.2024. Так, експерт зробив висновок, що для відновлення досліджуваного автомобіля позивача потрібна заміна його кузова. Але, так як цей автомобіль виготовляється в країні агресора (росії), то кузов для нього поставити неможливо. Як наслідок, калькуляцію відновлювального ремонту та відновити цей автомобіль неможливо та економічно недоцільно. Тому матеріальний збиток, завданні власнику транспортного засобу «КІА RIO», державний номерний знак НОМЕР_4 , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на момент скоєння ДТП 02.05.2024, складають 435 222,90 грн., що відповідає ринковій вартості автомобіля до скоєння ДТП.

Згідно статті 30 Закону №1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

07 липня 2024 року суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами та перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційний №6507 від 07.02.2012, ФОП ОСОБА_4 на підставі договору комісії укладеного із позивачем, було продано вищевказаний транспортний засіб позивач (у стані, який виник внаслідок ДТП) за 50 000 грн.

23 липня 2024 року позивач отримала від Моторного (транспортного) страхового бюро України регламенту виплату по справі № 103123, згідно наказу № 3.1/13917 від 23.07.2024 року у сумі 176 214,61 грн., з яких 160 000 грн. у відшкодування майнової шкоди, пов`язаної і пошкодженням транспортного засобу (максимальна виплата) та 16 214,61 грн. ; відшкодування майнової шкоди, пов`язаної із лікуванням та тимчасовою втратою працездатності.

Таким чином, невідшкодованою залишається різниця між фактичним розміром завданої майнової шкоди (у даному випадку це різниця між вартістю транспортного засобу до т після дорожньо-транспортної пригоди) і сумою регламентної виплати.

Позивач просить стягнути з відповідача 225 222,90 грн. у відшкодування майнової шкоди, виходячи із наступного розрахунку: 435 222,90 грн. (ринкова вартість автомобіля на момент ДТП) - 50 000 грн. (ціна продажу автомобіля у стані після ДТП) - 160 000 грн. (регламентна виплата).

Також позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду з наступних підстав.

У зв`язку із пошкодженням автомобіля позивач позбавлена засобу для пересування. Оскільки у місті Олевську, де проживає позивач, відсутній громадський транспорт, то це негативно вплинуло на її мобільність та швидкість у вирішенні життєвих питань, у тому числі організації відпочинку та психологічної реабілітації від наслідків ДТП. Крім того, позивач зазнав додаткових переживань через те, що залишившись без власного автомобіля із місцем проживання у прикордонній зоні із Республікою Білорусь, у випадку необхідності (збройної агресії зі сторони Білорусі або її території), вона не зможе оперативно переїхати у більш безпечне місце.

Дана ситуація призвела до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: швидкої втомлюваності, пасивності, зниження настрою, пригніченості, образливості, концентрації на негативних переживаннях, настороги, тривоги з приводу майбутнього, що значно ускладнює вирішення життєвих питань позивача.

Навіть на даний час, зі спливом декількох місяців після аварії, позивача продовжує переслідувати негативні переживання та спогади аварії, виник страх знову потрапити в аварію, присутній психологічний дискомфорт та емоційна напруга, настрій знижений та нестійкий, наявні порушення сну та неприємні сновидіння.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2024 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.

Однак, у наданий судом строк відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою Олевського районного суду Житомирської області від 05.06.2024 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (14-18).

Відповідно вище вказаної постанови суду 02 травня 2024 року о 20 год. 30 хв. у м. Олевську Житомирської області по вул. Свято- Миколаївській, 92А сталася дорожньо-транспортна пригода. Відповідач, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості руху, інтервалу та дистанції, та скоїв зіткнення із транспортним засобом «КІА RIO», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував під керуванням позивача, та який у подальшому здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб «PEUGEOT RIFTER», державний номерний знак НОМЕР_3 .

Відповідно до висновку експерта № 024/129 від 05.06.2024 року для відновлення досліджуваного автомобіля позивача потрібна заміна його кузова. Але, так як цей автомобіль виготовляється в країні агресора (росії), то кузов для нього поставити неможливо. Як наслідок, калькуляцію відновлювального ремонту та відновити цей автомобіль неможливо та економічно недоцільно. Тому матеріальний збиток, завданні власнику транспортного засобу «КІА RIO», державний номерний знак НОМЕР_4 , в результаті його пошкодження при ДТП, станом на момент скоєння ДТП 02.05.2024, складають 435 222,90 грн., що відповідає ринковій вартості автомобіля до скоєння ДТП. (а.с. 19-37). Вартість проведеної експертизи становить 6 500 гривень (а.с.38)

07 липня 2024 року суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами та перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційний №6507 від 07.02.2012, ФОП ОСОБА_4 на підставі договору комісії укладеного із позивачем, було продано вищевказаний транспортний засіб позивач (у стані, який виник внаслідок ДТП) за 50 000 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача 225 222,90 грн. у відшкодування майнової шкоди, виходячи із наступного розрахунку: 435 222,90 грн. (ринкова вартість автомобіля на момент ДТП) - 50 000 грн. (ціна продажу автомобіля у стані після ДТП) - 160 000 грн. (регламентна виплата).

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно з положеннями частини першої ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача складає 225 222, 90 гривень, то така позовна вимога підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суд приходить до наступних висновків.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно положень статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 5,6 статті 81 ЦПК України).

Тому, суд враховуючи вищенаведене приходить до висновку, що в даному конкретному випадку розмір моральної шкоди слід оцінити в розмірі 10 000,00 гривень.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У даній конкретній цивільній справі, представником позивача не додано до позовної заяви акт приймання-передачі наданих послуг.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 1166, 11169, ЦК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 матеріальну шкоду в розмірі 225 222 (двісті двадцять п`ять тисяч двісті двадцять дві) гривні 90 копійок.

Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 гривень.

Стягнути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 6 500 (шість тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок та судовий збір в розмірі 2 452 (дві тисячі чотириста п`ятдесят дві) гривні 23 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Головуючий В.О. Монич