БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/19/25
Справа № 356/467/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2025 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.

за участю секретаря Хоменко Т. А.

представника позивача Сечка С. В.

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОДКОМПЛЕКС» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» з вказаним вище позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 11 475,44 грн. та судового збору в сумі 3028 грн.

Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що 05.10.2021 о 18 год. 50 хв. в м. Вишгород, на перехресті вулиці Шолуденка та вулиці Дніпровська сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля марки «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 02.11.2021 у справі № 363/4446/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 були застраховані в ПрАТ «СК «АРКС» (попередня назва - ПрАТ «СК «АХА Страхування») згідно договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 15943а1к3 від 05.02.2021. Власник пошкодженого автомобіля «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та виплату за договором добровільного страхування від 07.10.2021 та ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника автомобіля «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 55 333,28 грн.

В той же час, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в АТ «СК «КРАЇНА» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР5539424, у зв`язку з чим АТ «СК «КРАЇНА» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «АРКС» в розмірі 43 857,84 грн.

З огляду на викладене, вказують, що різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди і страховою виплатою, отриманою страховиком, у розмірі 11 475,44 грн. підлягають стягненню з винної особи ОСОБА_1 , у зв`язку з чим звернулись до суду з даним позовом.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 24.07.2024 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 21.10.2024 клопотання представника позивача ОСОБА_3 про залучення третьої особи задоволено, залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОДКОМПЛЕКС» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

25.11.2024 через канцелярію суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, в яких представник ТОВ «ПРОДКОМПЛЕКС» вказував, що у зв`язку з виплатою позивачем ПрАТ «СК «АРКС» страхового відшкодування власнику пошкодженого майна за договором добровільного страхування наземного транспорту до позивача, як до страховика потерпілої особи, в порядку суброгації перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченої потерпілому суми страхового відшкодування. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача, як особи, яка керувала транспортним засобом марки «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , під час ДТП була застрахована у АТ «СК «КРАЇНА» згідно полісу № АР5539424, позивач отримав від АТ «СК «КРАЇНА» відповідну суму страхового відшкодування в розмірі 43 857,84 грн. У зв`язку з тим, що сума страхового відшкодування, виплаченого АТ «СК «КРАЇНА» позивачу, менша від суми страхового відшкодування, сплаченого позивачем власнику пошкодженого майна за договором добровільного страхування наземного транспорту, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає стягненню з відповідача як особи, винної у ДТП, відповідно до ст. 1194 ЦК України, відтак, представник третьої особи вважає заявлений позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню (а.с.108-110).

Представник позивача у судовому засіданні пред`явлений позов підтримав у повному обсязі з підстав, у ньому наведених.

Відповідач під час розгляду справи у судовому засіданні вказав, що на момент ДТП він перебував у офіційних трудових відносинах з ТОВ «ПРОДКОМПЛЕКС» та виконував трудові обов`язки, на підтвердження чого надав клопотання про долучення відповідних доказів. В подальшому під час розгляду справи позов визнав.

Представник третьої особи в судове засідання на розгляд справи не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.122).

За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку відповідача, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2021 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник, вигодонабувач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 15943а1к3 від 05.02.2021, за умовами якого ПрАТ «СК «АРКС» взяло на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій (страхових ризиків), в тому числі, будь-які пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу, яким є автомобіль марки автомобіля «VOLVO XC40», д.н.з. НОМЕР_2 , 2019 року випуску, білого кольору, його окремих складових частин чи додаткового обладнання та/або комплектуючих елементів транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; строк дії договору з 17.02.2021 до 16.02.2022; страхова сума 1 240 000 грн.; страховий платіж 34 348 грн., франшиза (безумовна) за ризиком у випадку ДТП 1% від страхової суми (п.п. 1-4,9.2,10.1,11,13,18,24.1-24.2) (а.с.5-12).

05.10.2021 о 18:50 у м. Вишгороді, на перехресті вул. Шолуденка та вул. Дніпровська, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на автомобіль «VOLVO», д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився з правого боку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 02.11.2021 в справі № 363/4446/21, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн., а також стягнуто в дохід держави судовий збір (а.с.4).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля «VOLVO XC40», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с.13).

07.10.2021 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування транспортного засобу та проведено огляд автомобіля «VOLVO XC40», д.н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується актом огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с.14-15).

Згідно з рахунком Філії «Віннер ВКН «ТОВ «Віннер Автомотів» № 1078448 від 11.10.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «VOLVO XC40», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 55 333,28 грн. відповідно (а.с.16).

На підставі звернення страхувальника із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, позивачем проведено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт ARX2955662 від 13.10.2021, згідно з яким подію, що сталась 05.10.2021, кваліфіковано як страховий випадок, вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу «VOLVO XC40», д.н.з. НОМЕР_2 , визначена в сумі 55 333,28 грн., що дорівнює вказаній у рахунку № НОМЕР_4 від 11.10.2021 вартості запчастин, матеріалів та ремонтних робіт, а також прийнято рішення здійснити виплату страхового відшкодування на вказаний рахунок Філія «Віннер ВКН «ТОВ «Віннер Автомотів» у розмірі 55 333,28 грн. (а.с.17-18).

Згідно з платіжним дорученням від 18.10.2021 №№ 827898, позивач ПрАТ «СК «АРКС» сплатило страхове відшкодування страхувальнику згідно страхового акту № ARX2955662 шляхом перерахування коштів за рахунком № НОМЕР_4 від 11.10.2021 Філії «Віннер ВКН «ТОВ «Віннер Автомотів» у розмірі 55 333,28 грн. (а.с.19).

На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 була застрахована в АТ "СК "КРАЇНА" згідно з полісом № НОМЕР_5 , що підтверджується відомостями з центральної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України за посиланням https://policy-web.mtsbu.ua/ (а.с.21).

За умовами полісу № AP5539424, АТ "СК "КРАЇНА" сплатило страхове відшкодування на користь позивача ПрАТ «СК «АРКС» в сумі 43 857,84 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3942 від 29.04.2022 (а.с.20).

Отже, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою сплаченого позивачу страхового відшкодування згідно з полісом становить 55 333,28 грн. 43 857,84 грн. = 11 475,44 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За визначенням ст.1 Закону України "Про страхування" від 07.03.1996 № 85/96-ВР, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон України "Про страхування"), страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страхування може бути добровільним або обов`язковим (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про страхування").

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" визначено, що за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Аналогічне визначення поняття "договір страхування" міститься в ст. 979 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин (далі ЦК України).

Відповідно до положень статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.

Аналогічні приписи містяться у ч.ч. 1,2 ст. 990 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За приписами п. 1 ч. 2 вказаної статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

В силу приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

З аналізу вказаних вище норм випливає, що у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Водночас, положеннями статей 512, 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Зазначені висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 27.12.2023 у справі № 359/8500/19, від 06.02.2019 у справі № 752/9026/16-ц, від 05.04.2018 в справі № 910/3165/17, від 04.07.2018 в справі № 910/2603/17, від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17, від 06.02.2019 у справі № 752/9026/16-ц.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, є Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 01.07.2004 (далі - Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Згідно статті 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 18066/15, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

У п. 56 цієї постанови ВП ВС зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 у справі № 205/7747/18, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За приписами статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог статті 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

У постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц).

З огляду на викладене, посилання відповідача на факт перебування на момент ДТП у трудових відносинах, не спростовують пред`явлених позивачем вимог з огляду на наступне.

За загальним правилом, визначеним у ч.1 ст. 1172 Цивільного кодексу, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише за сукупності юридичних фактів, а саме, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

При цьому, виходячи з принципів змагальності цивільного судочинства, закріпленого в ст.ст. 12, 81 ЦПК України, обов`язок доведення обставини, про яку стверджує сторона, покладається на цю сторону.

Аналогічні за змістом висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 04.07.2023 у справі № 686/20281/21, від 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц, від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі №910/14685/17, від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц, від 21.08.2020 у справі № № 905/1391/19, є сталими та сформованими та враховується судом до даних спірних правовідносин відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Суд, у відповідності до положень ч. 5 ст. 12 ЦПК України, створив учасникам справи рівні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Так, з наданої копії трудової книжки позивача вбачається, що з 24.11.2020 ОСОБА_1 працював на посаді водія ТОВ «ПРОДКОМПЛЕКС» та був звільнений за власним бажанням з 17.11.2022, що підтверджується також відомостями ПФУ про застраховану особу (а.с.43-47)

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що у момент заподіяння шкоди під час ДТП ОСОБА_1 безпосередньо виконував свої трудові (службові) обов`язки, суду не надано.

Сам лише факт перебування відповідача у трудових відносинах з роботодавцем не є підставою для покладення на роботодавця відповідальності за заподіяну його працівником шкоду відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України.

Таким чином, з огляду на викладене, відповідні посилання відповідача є безпідставними та недоведеними, а тому не приймаються судом до уваги.

Отже, за встановлених вище обставин, вина ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , під час скоєння ДТП встановлена у судовому порядку.

Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 15943а1к3 від 05.02.2021, до позивача ПрАТ «СК «АРКС» як страховика в силу приписів статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як до особи, відповідальної за заподіяну під час ДТП шкоду.

Оскільки станом на дату вчинення ДТП 05.10.2021 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 була застрахована в АТ "СК "КРАЇНА" та сума страхового відшкодування сплачена страховиком в межах ліміту відповідальності за завдану шкоду майну, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою сплаченого позивачу страхового відшкодування згідно з полісом (55 333,28 грн. 43 857,84 грн. = 11 475,44 грн.) підлягає стягненню з ОСОБА_1 , як особи, винної у заподіянні збитків.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджуються та відповідачем не спростовані, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 11 475,44 грн. суми страхового відшкодування в порядку суброгації підлягає задоволенню.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на повне задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12-13, 79-81, 89, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 273-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОДКОМПЛЕКС» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", місцезнаходження якого зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Іллінська, 8 () страхове відшкодування в розмірі 11 475 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять) гривень 44 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", місцезнаходження якого зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Іллінська, 8 () сплачений судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя І. О. Капшученко