ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/276/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1632/24 Категорія: 304090000 Сакун Д. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіВасиленко Л.І., Сіренко Ю.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Ковтуна А.В. на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.11.2024 (повний текст складено 29.11.2024, суддя в суді першої інстанції Сакун Д.І.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

у липні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту, № 75978686 від 25.07.2021 в сумі 51095,34 грн. та судові витрати (судовий збір у розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.), мотивуючи про те, що позивач у справі набув права вимоги за кредитом до боржників за укладеними договорами факторингу, у тому числі, і щодо відповідача ОСОБА_1 на суму, заявлену до стягнення.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.11.2024 позов у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 75978686 від 25.07.2021 в сумі 42 140,35 грн., з яких: 15 000,00 грн. за тілом кредиту; 26 865,83 грн. за нарахованими процентами, 240,00 грн. інфляційні збитки, 34,52 грн. 3% річних, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2 497,19 грн. та правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Суд вказав на обґрунтованість доводів позивача про набуття ним права вимоги щодо стягнення кредитної заборгованості відповідача, яка нею погашена не була. При цьому судом визначено заборгованість по відсоткам, виходячи зі строку кредитування максимальною тривалістю 120 днів з урахуванням можливої пролонгації.

Представник відповідача подав на вказане рішення суду 24.12.2024 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши заборгованість по тілу кредиту в сумі 15 000,00 грн.

В обґрунтування вказано на те, що нарахування відсотків поза межами погодженого строку кредитування є протиправним. Продовження кредитором строків кредитування на власний розсуд є несправедливим, враховуючи баланс інтересів сторін. Матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач погодилася саме з наданими позивачем умовами кредитування, адже надані докази залежать від волі виключно позивача, який міг надати будь-яку редакцію договору. Пролонгація договору без укладення додаткової угоди є незаконною. Стягнення судом у відшкодування витрат позивача на правничу допомогу 5 000,00 грн. є помилковим, так як такий розмір витрат не співмірний зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом позивача послуг позовна заява є типовою, її підписано директором товариства, а не адвокатом, усна консультація з вивченням документів не конкретизована, до справи не долучено доказів права АО «Лігал Ассістанс» на представництво інтересів позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект Центр» просило її відхилити, як таку, що не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

На вказаний відзив відповідач ОСОБА_1 подала свої заперечення, в яких просила суд апеляційної інстанції при винесенні рішення у даній справі обов`язково враховувати висновки ВС у вказаних нею справах, які вона вважає релевантними до спірних правовідносин.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення 40 279 грн. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 25.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № 75978686.

Згідно п. 1. Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

Відповідно до п. 2 Договору про надання позики: сума Позики становить 15000,00 грн. Строк Позики становить 30 днів. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99, яка нараховується за кожен день користування Позикою.

Відповідно до Договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. |

Згідно положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень ЗУ «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Відповідно до п. 6.5. ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування.

Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Позикодавцем перераховано грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн.

Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Крім того, 27.01.2022 між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу№ 27/01/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 27.01.2022 до Договору факторингу № 27/01/2022, укладеного між ТОВ «1 Безпечне Агенство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75978686.

Відповідно до Реєстру боржників № 11 від 27.10.2023 до договору факторингу № 14/0621 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51095,34 грн.

10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача.

Так як відповідач свої зобов`язання по договору позики належним чином не виконала, сума її заборгованості складає 51 095,34 грн., з яких 15 000,00 грн. за тілом позики; 35 820,82 грн. за нарахованими процентами, 240,00 грн. інфляційні збитки, 34,52 грн. 3% річних.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Одночасно, частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та три проценти річних від простроченої суми.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, встановивши, що відповідач, як позичальник, отримала кошти за договором позики та не повернула їх у визначені строки разом із нарахованими відсотками, інфляційними втратами та 3% річних згідно ст. 625 ЦК України, отже має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача за укладеним договором факторингу, вірно вказав про те, що позовні вимоги про стягнення коштів є обґрунтованими.

При цьому суд першої інстанції вірно встановив суму заборгованості, яка підтверджується матеріалами справи, та складає 42 140,35 грн.

З такими висновками суду в цій справі апеляційний суд погоджується повністю, адже вони підтверджуються наявними у справі доказами та ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах та правому регулюванні правовідносин сторін.

Заперечень щодо факту укладення договору позики подана відповідачем апеляційна скарга не містить та відповідних доказів суду надано не було.

Апеляційний суд враховує, що за умовами договору про надання позики № 75978686 від 25.07.2021 передбачено надання позичальнику 15 000 грн. строком на 30 днів, тобто до 24.08.2021, із сумою відсотків за вказаний період 3134,40 грн., що підтверджується таблицею обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 5 на звороті).

Як зазначалося, згідно п. 6.5 Правил, з якими згідно положень п.п.3-5 договору позики від 25.07.2021, підписаного позичальником, остання ознайомилася в повному обсязі, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Відтак погодженими сторонами справи умовами договору позики передбачено можливість автопролонгації строку користування позикою до 90 календарних днів.

Саме вказаний строк кредитування був врахований судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог про суму заборгованості позичальника за відсотками, нарахованими за користування коштами позики.

З цих підставслід відхилити аргументи скаржника у справі про нарахування відсотків поза межами погодженого строку кредитування.

Апеляційний суд відхиляє також доводи скаржника і про те, що продовження кредитором строків кредитування є несправедливим, враховуючи баланс інтересів сторін, оскільки, укладаючи договір позики, сторони надали належну оцінку його умовам у аспекті отримання бажаних результатів від вступу у позичкові правовідносини, що передбачають, для позичальника, отримання певного грошового блага з одночасним покладенням обов`язку щодо повернення таких коштів на сплату відсотків за їх тимчасове використання.

Крім того, таке продовження строку дії договору обумовлено не одноосібним рішенням позикодавця, як помилково вказує скаржник, а діями позичальника щодо повернення коштів позики без дотримання початково обумовлених строків, на які вони надавалися, що, за погодженими сторонами умовами позики, є підставою для продовження строку дії договору.

Не можна також погодитися з аргументами скаржника про те, що матеріали справи не містять підтверджень, що відповідач погодилася саме з наданими позивачем умовами кредитування, адже надані докази залежать від волі виключно позивача, який міг надати будь-яку редакцію договору, оскільки основні умови договору позики викладено у підписаному обома сторонами справи примірнику такого правочину на а.с.5.

Слід оцінити критично посилання скаржника і на те, що пролонгація договору без укладення додаткової угоди є незаконною, оскільки саме такого порядку погодження строку позики досягнута сторонами угода не передбачає.

Апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника про те, що стягнення судом у відшкодування витрат позивача на правничу допомогу 5 000,00 грн. є помилковим, так як такий розмір витрат не співмірний зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом позивача послуг, оскільки зазначена вартість послуг з правничої допомоги на думку апеляційного суду належним чином враховує обсяг та якість наданих адвокатом послуг сторони позивача у справі, з огляду на характер спору та ціну позову.

При цьому фактичне отримання таких пологу підтверджується, зокрема, платіжною інструкцією від 11.06.2024 на а.с.38, заявкою на надання юридичної допомоги від 07.06.2024 на а.с.39 та витягом з акту від 10.06.2024 на а.с.40.

При цьому судом першої інстанції обґрунтовано розмір таких послуг визначено в сумі 5000,00 грн., яка належним чином відповідатиме складності даної справи та враховуватиме виконану АО «Лігал Ассістанс» в інтересах позивача роботу щодо надання правничої допомоги при зверненні з позовом у цій справі до суду.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.11.2024 у даній справі належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 28.11.2024 у даній цивільній справі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 29.01.2025.

Суддя-доповідач

Судді