Єдиний унікальний номер 728/3089/24
Номер провадження 2/728/109/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Бахмач

Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Роздайбіди О.В.

при секретарі Петренко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмачі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 та як члена колгоспного двору.

Ухвалою судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 12.12.2024 року відкрито провадження по справі з визначенням її розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але у своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача Бахмацької міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але від органу місцевого самоврядування надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. У визначений судом строк відзив на позов не подали.

В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які були подружжям (а.с.24) і доводились батьками позивачу (а.с.25), померли відповідно 08.08.1999 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10,19).

За життя померлий володів будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 15.04.1991 року вказане будинковолодіння належало до суспільної групи колгоспний двір, в господарстві були зареєстровані: голова двору - ОСОБА_3 , дружина - ОСОБА_2 , дочка - ОСОБА_1 (Позивачка), що підтверджується довідкою Бахмацької міської ради № 1300 від 22.11.2024.

Таким чином, зазначений вище будинок належить позивачці, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по 1/3 частині кожному.

Після смерті батька ОСОБА_3 спадщину прийняла позивач, та на даний час вже оформила частину спадкового майна, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом №2-2337 від 25.05.2001 року.(а.с.18)

Після смерті матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входить домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

На момент смерті остання проживала за адресою: АДРЕСА_1 . разом з нею проживала дочка ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області № 1302 від 22.11.2024(а.с.20)

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами ч.1 ст. 1269 ЦПК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що визначено ч.1 ст. 1270 ЦК України.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач, як спадкоємець першої черги за законом у передбаченний законодавством шестимісячний термін прийняла спадщину після її смерті, оскільки проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 20) та в подальшому, звернулася з відповідною заявою до нотаріуса.

Зі змісту довідок, виданих 04.09.2024 року № 1700, 05.12.2024 № 1699 КП Прилуцьке МБТІ вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 не зареєстровано. Самочинного будівництва не виявлено (а.с.13,14).

Згідно з технічним паспортом на будинок АДРЕСА_1 дане будинковолодіння збудоване у 1950-1980 роках на відведеній в законному порядку земельній ділянці(а.с.17). Його ринкова вартість становить 192622.82 грн., що підтверджується звітом про оцінку майна від 19.07.2021 року (а.с.26).

Згідно Закону України «Про власність» від 15.04.1991, пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, станом на 15 квітня 1991 року такими, що не втратили право на майно колгоспного двору вважалися всі особи, що мешкали та були прописані в домоволодінні розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому

Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Отже, житловий будинок було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства як власність колгоспного двору.

Таким чином, право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору після припинення колгоспних дворів в Україні перетворилося на власність членів припиненого колгоспного двору.

Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли був введений в дію ЗУ «Про власність», а тому станом на 15.04.1991 голова двору - ОСОБА_3 , дружина - ОСОБА_2 , дочка - ОСОБА_1 належало право власності на зазначений житловий будинок як члени колгоспного двору в рівних частинах.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

В судовому засіданні також встановлено, що перешкодою позивачу ОСОБА_1 у реалізації спадкових прав після померлих батьків в передбаченому законодавством нотаріальному порядку є неналежне оформлення спадкодавцями за час життя права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, внаслідок чого нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказане майно (а.с. 22).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом після померлих, відповідно, 08.08.1999 року та ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , своєчасне прийняття нею спадщини, неналежне оформлення спадкодавцями права власності на будинок, суд вважає за необхідне визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями після померлих батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України «Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом».

Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлене судом».

Відповідно до ст. 392 ЦК України «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою…».

Як член колгоспного двору, позивач ОСОБА_1 має право по 1/3 частину вищевказаного домоволодіння, проте зареєструвати вказану частину будинку у передбаченому законом порядку позбавлена можливості через відсутність відповідних документів, тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 41 Конституції України та ст. 328 ЦК України, за нею слід визнати право власності на 1/3 частину будинку з надвірними будівлями, як члена колгоспного двору.

Керуючись ст.ст. 1218, 1261 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 5, 12, 76-81, 89, 200 ч. 3, 206 ч. 4, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, п.23 ППВС України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Ніжинського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування, як спадкоємцем за законом та як члена колгоспного двору.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована і проживає АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Бахмацька міська рада, м. Бахмач Ніжинського району Чернігівської області, вул. Соборності, 42, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 29.01.2025 року.

Суддя О.В. Роздайбіда