РІШЕННЯ

іменем України

05 лютого 2025 рокуСправа №451/1784/24
Провадження № 2/451/82/25

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Федорук І.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Радехові в залі суду цивільну справу №451/1784/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи,

у с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції учасників процесу

23 грудня 2024 року представник ОСОБА_2 звернулася до суду в інтересах позивача ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, а саме, 213 273,00 грн (двісті тринадцять тисяч двісті сімдесят три гривні 00 копійок) страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника для дружини.

Позов обґрунтований тим, що 24.10.2024 близько 19 год 20 хв на автодорозі між м. Радехів та с. Павлів, Шептицького району, Львівської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Suzuki SX-4», р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув. За фактом ДТП Слідче управління ГУНП у Львівській області 25.10.2024 внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001094. Таким чином, між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесними ушкодженнями та настання його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Станом на сьогодні в кримінальному провадженні №0001094 триває досудове розслідування. Вказані факти підтверджуються витягом з ЄРДР кримінального провадження №0001094, Свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 . В результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього дружина потерпілого Позивач зазнала шкоду, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача (а.с.3-16).

Представник відповідача ОСОБА_5 16.01.2025 подала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що згідно з п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 - страховик приймає рішення про здійснення страхового відшкодування за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону. Однак Позивач не надала документи, що підтверджують перебування її на утриманні потерпілого - чоловіка ОСОБА_4 : довідку уповноваженого органу про перебування на утриманні чоловіка або рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні чоловіка. Довідка про місце реєстрації і проживання Позивачки та її чоловіка не підтверджує факту перебування Позивачки на утриманні її чоловіка. Не є таким документом і Акт сусідів про перебування на утриманні, оскільки такий документ не виданий органом, уповноваженим на підтвердження (встановлення) таких фактів. Згідно із ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Також Позивачкою не надано довідку про доходи потерпілого ОСОБА_4 за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, а лише за чотири місяці. Також Позивачкою не надано довідки Пенсійного фонду України про призначення їй пенсії по втраті годувальника та її розмір. Отже, Позивачкою не надано всіх, визначених в пункті 35.2 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документів, які є передумовою для прийняття Відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. Зазначене підтверджується постановою Верховного Суду від 03.06.2021 у справі № 705/3172/19 (провадження № 61-10103св20). Таким чином, просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (а.с.60-63).

Заяви, клопотання учасників процесу та інші процесуальні дії у справі

Суд своєю ухвалою від 26 грудня 2024 року прийняв до розгляду позовну заяву та відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання (а.с.1-2).

Разом із позовною заявою представник позивача подала клопотання про розгляд справи за відсутності Позивача та його Представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.17).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить розгляд справи проводити без участі представника ПрАТ «УСК» «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у зв`язку із воєнним станом та значною віддаленістю представника до місцезнаходження суду (а.с.60-63).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися учасники справи.

Установлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

24.10.2024 близько 19 год. 20 хв. на автодорозі між м. Радехів та с. Павлів, Шептицького району, Львівської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Suzuki SX-4», р.н. НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув.

За фактом ДТП старший слідчий ГУНП у Львівській області 25.10.2024 зареєстрував кримінальне провадження про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001094. Досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001094 триває.

Вказані факти підтверджуються витягом з ЄРДР кримінального провадження №0001094 (а.с.22-23), Свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 від 28 жовтня 2024 року (а.с.24-25, 44-45).

Копією Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 від 16 вересня 1978 року, виданого Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, підтверджується, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 16 вересня 1978 року (а.с.26).

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «SUZUKI SX-4», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , була застрахована ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (а.с.27).

06.11.2024 представник ОСОБА_1 повідомив про ДТП та звернувся до ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» із заявами про виплату страхового відшкодування, в яких просив виплатити ОСОБА_1 , страхове відшкодування, пов`язане з понесеними витратами на поховання в розмірі 10 727,00 грн, страхове відшкодування, пов`язане із заподіянням моральної шкоди в розмірі 32 000,00 грн та страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника в розмірі 288 000,00 грн (а.с.28-36).

Між відповідачем ПАТ «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та представником позивача ОСОБА_7 укладено Договір про врегулювання страхового випадку за Договором ОСЦПВ №219883239 від 12 листопада 2024 року, в якому зазначено, що страховиком проведено розрахунки по страховій події за шкоду пов`язану із витратами на поховання у розмірі 10 727 грн та із заподіяною моральною шкодою (1/3 частки) у розмірі - 32 000,00 грн, всього на загальну суму - 42 727,00 грн з яким Позивач погоджується та претензій щодо цих видів відшкодування не має (а.с.80-85).

Пенсійним посвідченням, серії НОМЕР_5 , № від 27 липня 2017 року (а.с.21), підтверджується, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком.

Згідно з довідкою № 01-10/54h від 30.10.2024, виданою КП «Радехівське міське водоканалізаційне господарство, дохід ОСОБА_4 за період з 1 червня 2024 року по 30 вересня 2024 року складає 61 181,82 грн (а.с.37).

Згідно з довідкою про доходи № 3770 6771 7049 9727 від 31.10.2024, виданою Кам`янка-Бузьким об`єднаним управлінням ПФУ в Львівській області, загальна сума пенсії ОСОБА_1 за період з 1 листопада 2023 року по 31 жовтня 2024 року складає 39 221,14 грн (а.с.38).

Згідно з довідкою Радехівської міської ради № 685 від 8 листопада 2024 року ОСОБА_1 похоронила свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 власним коштом. До дня смерті вони були спільно зареєстровані, проживали разом та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.39).

В акті сусідів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 зазначено, що ОСОБА_1 потребувала утримання та перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_4 , який проживав із нею, оскільки її дохід (пенсія) був меншим ніж необхідні витрати (а.с.40).

Відповідно до копії Свідоцтва про народження ОСОБА_4 , він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками були ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (а.с.41).

Згідно із Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_6 від 04 жовтня 2004 року ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.42).

Як видно зі Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_7 від 14 листопада 2008 року, ОСОБА_13 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.43).

Позиція суду

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно із частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

За змістом абзацу 1 частини першої та частини другої статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Статтею 1202 ЦК України передбачено, що відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами.

Положення статей 1200 та 1202 ЦК України закріплені у книзі п`ятій - зобов`язальне право, главі 82 - відшкодування шкоди, розділі 2 - відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Системний аналіз статей 1200 та 1202 ЦК України дає підстави для висновку, що одна із них визначає перелік осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, інша - порядок відшкодування такої шкоди. Таким чином, вказані норми необхідно розглядати у взаємозв`язку, оскільки вони підлягають застосуванню як елементи єдиного механізму правового регулювання відносин із відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого.

Саме такі правові висновки щодо застосування норм пункту 27.2 статті 27 Закону № 1961-IV у поєднанні з положеннями статей 1200 та 1202 ЦК України викладено в постановах Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 326/440/19 (провадження № 61-17499св19), від 09 квітня 2020 року у справі №753/7486/17 (провадження № 61-37342св18), від 09 липня 2020 року у справі №756/8644/19, що свідчить про усталеність такого підходу в судовій практиці.

Мотиви прийняття рішення та висновки суду

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обґрунтовуючи право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, позивач покликається на те, що він перебував на утриманні загиблої ОСОБА_14 .

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Позивачка всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надала належних та допустимих доказів того, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для неї допомога з боку її чоловіка ОСОБА_4 , а не дохід, отриманий нею у вигляді пенсії.

Крім того, позивачка, стверджуючи, що вона перебувала на утриманні ОСОБА_4 , не надала доказів того, що ОСОБА_4 взагалі мав можливість її утримувати.

Незважаючи на те, що позивачка є пенсіонеркою за віком, отримує дохід у вигляді пенсії, нею не доведено факт перебування на утриманні померлого ОСОБА_4 , оскільки сам по собі факт проживання за однією адресою із загиблим не свідчить про перебування на його утриманні, що, на думку суду, виключає можливість отримання нею страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи в розмірі 213 273,00 грн є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до ч 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 76, 78, 80, 81, 89, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України; ст. 979, 1200, 1202 ЦК України; ст. 3, п. 22.1 ст. 22, п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн залишити за позивачем.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони та інші учасники справи

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», , місцезнаходження: вулиця Глибочинська, 44, місто Київ, 04050.

Головуючий суддяСеменишин О. З.

Рішення суду виготвлене у нарадчій кімнаті 5 лютого 2025 року.