Провадження № 4-с/522/1/25
УХВАЛА

22 січня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», заінтересована особа: державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марія Ігорівна, боржник ОСОБА_1 , на неправомірні дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марії Ігорівни та про скасування постанови від 03.07.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 08.07.2024 року через систему «Електронний суд» адвокатом Мельник В.В. було надано скаргу ТОВ «Авто Просто», заінтересована особа: державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марія Ігорівна, боржник ОСОБА_1 , на неправомірні дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марії Ігорівни та про скасування постанови від 03.07.2024 року, згідно якої просить:

- визнати неправомірною та скасувати постанову від 03.07.2024 року у виконавчому проваджені № 72821089 про зняття арешту з коштів, винесену державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марією Ігорівною;

- зобов`язати державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марію Ігорівну надіслати, з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження», на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»:

1) постанову про відкриття виконавчого провадження № 72821089, з відповідним ідентифікатором доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень;

2) постанову про накладання арешту на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в Філія-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», що належить боржнику- ОСОБА_1 .

Матеріали скарги суддя отримала 09.07.2024 року.

Ухвалою суду від 12.07.2024 року скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків скарги.

15.07.2024 року представник ТОВ «Авто Просто» - адвокат Мельник В.В. через систему «Електронний суд» надав заяву про усунення недоліків. Зазначену заяву суддя отримала 16.07.2024 року.

Ухвалою суду від 22.07.2024 року скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 29.08.2024 року.

У судове засідання 29.08.2024 року з`явився представник скаржника-адвокат Мельник В.В. та зазначив, що заінтересованою особою є державний виконавець Суворовського ВДВС, який знає про наявність даної скарги, атому відсутня необхідність витребовувати виконавче провадження.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися. Розгляд справи відкладено на 25.09.2024 року у зв`язку з відсутністю повідомлення про вручення або про причини невручення судової повістки ОСОБА_1 .

У зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. на лікарняному, розгляд справи, призначений на 25.09.2024 року, відкладеться на 29.10.2024 року.

У зв`язку з перебуванням судді Домусчі Л.В. у відпустці, розгляд справи, призначений на 29.10.2024 року, відкладеться на 04.12.2024 року.

У зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщення Приморського районного суду м. Одеси розгляд справи, призначений на 04.12.2024 року, відкладено на 23.12.2024 року.

У судове засідання 23.12.2024 року з`явився представник скаржника-адвокат Мельник В.В. та зазначив, що державний виконавець зняв арешт з рахунку боржника вважаючи, що це є рахунком зі спеціальним режимом, тоді як такий режим є тільки на рахунках підприємств. Станом на дату розгляду виконавче провадження триває, кошти стягувачу не надійшли. Крім того скаржнику не були надіслані постанови, які були винесені в рамках ВП, а тому скаржник-стягувач, не ознайомлений з матеріалами ВП.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, були повідомлень належним чином. Оголошено перерву до 22.01.2025 року.

У судове засідання 22.01.2025 року учасники справи не з`явилися. були повідомлень належним чином. Від представника скаржника-адвоката Мельник В.В. надійшла заява про розгляд скарги за відсутності представника скаржника.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України та з урахуванням того, що суддя Домусчі Л.В. 28.01.2025 року та 29.01.2025 року перебувала у відпустці, датою складення цього судового рішення є 30.01.2025 року.

Дослідивши матеріали скарги, вислухавши представника скаржника, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.02.2023 року у справі № 522/21545/21 (с. Суворова О.В.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» () заборгованість за угодою № 334921 від 06 грудня 2010 року в розмірі 50830 грн. 05 коп.; 9356 грн. 55 коп. інфляційних втрат та 4532 грн. 93 коп. - 3% річних, а всього 64 719 грн. 53 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» () 2270 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору в рівних частинах, тобто по 756 грн. 67 коп. з кожного.

З автоматизованої системи виконавчого провадження судом встановлено, що 20.09.2023 року було відкрито виконавче провадження № 72821089, де боржником є ОСОБА_1 , стягувачам ТОВ «Авто Просто», стан виконавчого провадження-відкрито. (а.с. 46)

03.07.2024 року державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марією Ігорівною було винесено постанову про зняття арешту з коштів боржника ОСОБА_1 у зв`язку з надходженням заяви від боржника про зняття арешту з рахунку зі спеціальним рахунком використання на підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с. 4)

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, № 1404-VIII (далі - Закон ).

Відповідно до ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із положеннями ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Скаржник у своїй скарзі зазначає, що на підставі постанови державного виконавця скасовано арешт з рахунку боржника, який не є рахунком із спеціальним режимом використання.

Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Також забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України " Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно із ч. 10 ст. 56 Закону виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Зняття арешту з коштів здійснюється виконавцем відповідно до ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Отже законодавство забороняє арешт грошових коштів на рахунках зі спеціальним режимом використання, тобто рахунки, які відкриті згідно зі ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», ст. 19-1 Закону України «Про теплопостачання», ст. 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» та відповідно до Закону України «Про впорядкування питань пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки».

Системний аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що рахунок зі спеціальним режимом використання - це рахунки підприємств, що займаються виробництвом або постачанням енергії, води, опаленням приміщень тощо.

Таким чином державним виконавець неправомірно постановою 03.07.2024 року знято арешт з коштів боржника ОСОБА_1 , який був накладений в рамках ВП № 72821089, а тому наявні підстави для задоволення вимоги скаржника в частині визнання неправомірними дії державного виконавця щодо зняття арешту.

Звертаючись зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця, представник скаржника ТОВ «Авто Просто» адвокат Мельник В.В. посилався на те, що стягувач ТОВ «Авто Просто» не отримував постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про накладання арешту на кошти боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Таким чином стягувач вважається належним чином повідомленим, якщо йому документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, системний аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що права сторони у виконавчому провадженні щодо обізнаності про стан виконавчого провадження будуть належним чином реалізовані лише у випадку вчинення виконавцем дій спрямованих на надсилання документів у встановленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку і отримання сторонами документів виконавчого провадження.

Зі скарги судом встановлено, що скаржником ТОВ «Авто Просто» станом на дату подачі скарги не отримано постанови про відкриття виконавчого провадження № 72821089 від 20.09.2023 року з відповідним ідентифікатором доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень. Між тим скаржником було отримано електронний примірник постанови державного виконавця про зняття арешту з кошів боржника від 03.07.2024 року.

Відомості щодо фактичного отримання/неотримання боржницею копій постанов у матеріалах справи відсутні. Доказів, що спростовують твердження скаржника, з боку Суворовського ВДВС суду не надано.

На думку суду ефективним способом захисту прав скаржника, враховуючи принцип верховенства права, у цьому випадку є задоволення вимоги про зобов`язання державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марію Ігорівну надіслати, з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження», на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»:

1) постанову про відкриття виконавчого провадження № 72821089, з відповідним ідентифікатором доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень;

2) постанову про накладання арешту на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в Філія-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», що належить боржнику- ОСОБА_1 .

Відповідно до статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10-12, 43, 48, 76, 81, 89, 247, 258, 259, 260, 263, 268, 447, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто», заінтересована особа: державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марія Ігорівна, боржник ОСОБА_1 , на неправомірні дії державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марії Ігорівни та про скасування постанови від 03.07.2024 року- задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову від 03.07.2024 року у виконавчому проваджені № 72821089 про зняття арешту з коштів, винесену державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марією Ігорівною.

Зобов`язати державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Прокіпець Марію Ігорівну надіслати, з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження», на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»:

1) постанову про відкриття виконавчого провадження № 72821089, з відповідним ідентифікатором доступу до Автоматизованої системи виконавчих проваджень;

2) постанову про накладання арешту на рахунок НОМЕР_1 , відкритий в Філія-Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», що належить боржнику- ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали складено 30.01.2025 року.

Суддя Л.В. Домусчі