Справа № 212/318/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві в сумі 250 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 01.06.1995 по 15.08.1995, з 11.03.1996 по 30.10.1996, з 30.10.1996 по 18.12.1998, з 16.02.2001 по 26.03.2001, з 26.03.2001 по 20.05.2004, з 20.05.2004 по 26.01.2005, з 26.01.2005 по 01.04.2005, з 01.04.2005 по 26.10.2007, з 02.01.2008 по 10.01.2008, з 06.05.2008 по 11.01.2020, з 11.01.2020 по 09.11.2020, з 09.11.2020 по 14.06.2021, з 14.06.2021 по 27.10.2021, з 27.10.2021 по 02.04.2024 перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював кріпильником, головним майстром, гірничим майстром, заступником начальника дільниці, начальником дільниці, заступником головного інженера, начальником дільниці, спеціалістом із стратегії та інвестицій, диспетчером виробничого відділу, начальником проектно-технічного бюро, диспетчером виробничого відділу. Вказав, що рішенням МСЕК від 30 липня 2013 року йому первинно було встановлено 10% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, в подальшому рішенням МСЕК від 11 липня 2017 року було встановлено 25% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням та третю групу інвалідності безстроково. Зазначив, що у зв`язку з отриманим профзахворюванням порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Внаслідок отриманих професійних захворювань позивача постійно турбує біль в шийному і попереково-крижовому відділах хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальна слабкість, задишка при незначному фізичному навантаженні, кашель із слизовим мокротинням та сухий, біль за грудиною, головний біль. Зазначив, що він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, через хворобу позивач не може слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати різні дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві, і це доводиться робити дружині, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих. Позивач не може вести активний спосіб життя. Зазначив, що вказаними обставинами йому завдано моральну шкоду.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

30 січня 2025 року, через систему «Електронний суд», від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що розмір моральної шкоди, яку просить стягнути позивач не відповідає принципам розумності та справедливості, є значно завищеним. Також вказав, що позивач протягом усього часу роботи на підприємстві своєчасно забезпечувався засобами індивідуального захисту, які знижували негативний вплив виробничих факторів на здоров`я працівника, для нього був встановлений особливий режим праці та відпочинку, надавалися інші гарантії, визначені чинним законодавством. Зазначив, що позивач з власної ініціативи працював у шкідливих умовах, взамін на отримання додаткових благ та гарантій. Також вказав, що в умовах шкідливих факторів, які могли вплинути на здоров`я позивача і виникнення в нього професійного захворювання позивач працював на підприємстві відповідача 11 років 11 місяців.

Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 01.06.1995 по 15.08.1995, з 11.03.1996 по 30.10.1996, з 30.10.1996 по 18.12.1998, з 16.02.2001 по 26.03.2001, з 26.03.2001 по 20.05.2004, з 20.05.2004 по 26.01.2005, з 26.01.2005 по 01.04.2005, з 01.04.2005 по 26.10.2007, з 02.01.2008 по 10.01.2008, з 06.05.2008 по 11.01.2020, з 11.01.2020 по 09.11.2020, з 09.11.2020 по 14.06.2021, з 14.06.2021 по 27.10.2021, з 27.10.2021 по 02.04.2024 перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював кріпильником, головним майстром, гірничим майстром, заступником начальника дільниці, начальником дільниці, заступником головного інженера, начальником дільниці, спеціалістом із стратегії та інвестицій, диспетчером виробничого відділу, начальником проектно-технічного бюро, диспетчером виробничого відділу, та був звільнений з підприємства відповідача 02 квітня 2024 року за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 12-24).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30 квітня 2013 року, складеного в ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії). ЛН першого-другого ступеня, із зазначенням причин його виникнення - перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (а.с. 25-28).

Згідно із пунктом 16 даного Акту професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на шахті «Октябрська» підземним гірничим майстром, підземним заступником начальника дільниці, підземним начальником дільниці, заступником головного інженера з буровибухових робіт, пов`язаним з підземним роботами, та заступником головного інженера з виробництва, пов`язаним з підземними роботами, в підземних умовах забезпечував виконання змінних завдань щодо проходження підземних гірничих виробок для виймання корисних копалин, установлених обсягів робіт, дотримання технологічних схем, проектів, паспортів на виконання робіт, ефективне використання обладнання і безпечну роботу гірничошахтного обладнання, машин та механізмів, своєчасне видавання завдань бригадам і робітникам зміни, здійснював огляд робочих місць. При цьому внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно медичного висновку лікарсько- експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 28.02.2013 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: 06.1995-08.1995, 03.1996-10.2000 підземний кріпильник, підземний гірничий майстер, підземний заступник начальника дільниці, шахта «Більшовик» ШУ «Октябрське» ВО «Кривбасруда», ДП «Кривбасзалізрудком».

Згідно пункту 19 вказаного Акту зазначено, що в зв`язку з закінченням роботи ОСОБА_1 в підземних умовах шахти «Октябрська» ПАТ «Кривбасзалізрудком» 06.05.2008 та враховуючи його роботу впродовж більше 11 років в умовах впливу шкідливих факторів, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійних захворювань, встановити неможливо.

Внаслідок зазначено вище захворювання позивач ОСОБА_1 , 30 липня 2013 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням 10% по ХОЗЛ, без визначення групи інвалідності, з 01 липня 2013 року по 01 липня 2014 року, з переоглядом 01 липня 2014 року (а.с.29).

В подальшому при повторному переогляді висновком МСЕК ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності за професійним захворюванням 25% по ХОЗЛ, встановлено третю групу інвалідності, з 01 липня 2017 року, безстроково. Визначено потреби у медичній та соціальній допомозі: забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення. Вказані обставини підтверджується копією довідки МСЕК серії 12ААА №046059 (а.с. 30).

У зв`язку з професійним захворюванням ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у медичних закладах, що підтверджується копіями виписок з медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 31-37).

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності у розмірі 10% первинно та в подальшому 25% безстроково, та встановлення третьої групи інвалідності безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, його постійно турбує фізичний біль.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує період роботи позивача на підприємстві відповідача саме у шкідливих умовах впродовж 11 років 11 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що позивачу первинно встановлено 10% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, в подальшому встановлено 25% втрати професійної працездатності, із визначенням третьої групи інвалідності, безстроково, і, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 100 000 гривень, задовольнивши частково позовні вимоги.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1 211,20 гривень.

Керуючись ст. 153, 237-1 КЗпП України, Законом України «Про охорону праці», ст. ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 133, 137, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», , юридична адреса: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Зимових Походів, 1А.

Повне судове рішення складено та підписано 05 лютого 2025 року.

Суддя: О. В. Колочко