Справа № 396/1924/24
Провадження № 2-др/396/3/25
11.02.2025 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді - Русіної А.А.,
за участю секретаря судового засідання Новікової Я.О.
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Усатенка В`ячеслава Васильовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №396/1924/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків та моральної шкоди
Представниця заявника звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 994,49 грн. Посилаючись на те, що судом при винесенні ухвали від 12.12.2024 про закриття провадження у справі не було вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору у розмірі 1 994,49 грн.
Судом вирішено розгляд справи проводити за правила спрощеного позовного з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Усатенко В.Ю. в судове засідання не з`явилися, представник 10.02.2025 подав до суду заявупро розгляд справи без участі сторони позивача, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримують в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала до суду квитанцію про відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судового збору, суд дійшов до такого висновку.
В провадженні Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області перебувала цивільна справа № 396/1924/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків та моральної шкоди.
Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків та моральної шкоди закрито у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
При постановленні ухвали суду від 12.12.2024 судом не вирішено клопотання представника позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору в розмірі 1 994,49 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що «відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Статтею 255 ЦПК України визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:
- відсутній предмет спору (пункту 2 частини першої);
- позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).
Частина 3 ст. 142 ЦПК України визначає, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.
Правовий аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.
З матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження у справі, представник позивача звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, мотивуючи її тим, що між позивачем та відповідачем відсутній предмет спору, оскільки ОСОБА_2 до закінчення судового розгляду у справі виконала усі грошові вимоги заявлені ОСОБА_1 ..
Правовою підставою закриття провадження у справі представник позивача вказаі саме на відсутність предмета спору у зв`язку з виконанням ОСОБА_2 боргових зобов`язань під час розгляду справи.
Положення частини третьої статті 142 ЦПК України, на яку посилається представник позивача як на підставу для стягнення судових витрат, застосовується лише у разі, коли позивач відмовилася від позову, а причиною є задоволення вимог відповідачем, чого у цій справі не встановлено.
Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог (відповідно суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги, та перевіряти законність судових рішень лише в межах вимог заявлених у суді першої інстанції), а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.
Враховуючи вищенаведену позицію верховного Суду, зважаючи на те, що провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків та моральної шкоди було закрито ухвалою суду у зв`язку із відсутністю предмету спору (п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України), а тому, у відповідності до положень ч. 3 ст. 142 ЦПК України у взаємозв`язку із ст. 255 ЦПК України, суд дійшов висновку, що правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого нею судового збору у даній справі відсутні.
За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 137, 141, 142, 246, 255, 258, 259, 263-266, 268, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Усатенка В`ячеслава Васильовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі №396/1924/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних, інфляційних збитків та моральної шкоди - відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційного скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Повний текст додаткового рішення складено 11.02.2025 року.

Суддя: А. А. Русіна