Провадження №2/523/1394/25
У Х В А Л А
про передачу справи за підсудністю
28.01.2025 року м. Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси
у складі: головуючої судді Кремер І.О.,
з участю секретаря судових засідань Орлова В.Я.,
Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 31.10.2024 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі.
Суд констатує, що від представника відповідача Желудкова В.В. до суду надійшло клопотання про передачу даної справи за підсудністю до належного суду за місцем знаходження відповідача ТОВ «Делівері», а саме до Шевченківського районного суду м. Києва. Обґрунтовуючи подане клопотання представник відповідача вказує на те, що відповідно до ч. 2 ст. 910 ЦК України, укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачою відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). За змістом позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 пред`являє вимоги до відповідача як до перевізника, який неналежно виконав свої зобов`язання. Перевізником вантажу вказано ТОВ «Делівері», яке знаходиться в м. Києві на вул. Велика Васильківська будинок 15/2. За приписами ч. 4 ст. 30 ЦПК України встановлено виключну підсудність щодо позовів до перевізників, що виникають із договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти за місцезнаходженням перевізника. Таким чином, розгляд даного позову повинен здійснювати суд за місцем знаходження перевізника ТОВ «Делівері», яким є Шевченківський районний суд м. Києва.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що розгляд даної справи не підсудний Суворовському районному суду м. Одеси з огляду на наступне.
Вирішуючи питання підсудності даної справи Суворовському районному суду м. Одеси судом встановлено наступне.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно ст. 2, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Територіальна підсудність це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.
Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Статтею 28 ЦПК України передбачена підсудність за вибором позивача.
Так, за ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
В той же час, суд зазначає, що згідно вимоги ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
Статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 4 цієї статті зазначено, що позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.
Пунктом п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснено, що у разі конкуренції правил підсудності застосовуються правила виключної підсудності.
Суд констатує, що за змістом позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 пред`являє вимоги до відповідача ТОВ «Делівері» як до перевізника, який неналежно виконав свої зобов`язання.
З огляду на вищевикладене, суд констатує, що розгляд даних позовних вимог повинен здійснюватися компетентним судом за правилами виключної підсудності, передбаченими ч. 4 ст. 30 ЦПК України, а саме судом за місцем знаходження перевізника ТОВ «Делівері».
Згідно відповіді № 880565 від 01.11.2024 року, отриманої судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вбачається, що місцем знаходження ТОВ «Делівері» є адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. № 15/2, що знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Суворовського районного суду м. Одеси, а саме відносить до Шевченківського районного суду м. Києва.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Під судом у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом, зокрема: суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Керуючись ст.ст. 30, 31, 260 ЦПК України, суд,
Клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері» - Желудкова Владислава Володимировича про передачу справи для розгляду за підсудністю задовольнити.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: Кремер І.О.