ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2415/25 Справа № 189/1639/24 Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К. С. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача - Никифоряка Л.П.,

суддів - Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання - Драгомерецької А.О.,

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 ,

Заінтересовані особи: Служба у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_2 ,

розглянув відкрито в залі судових засідань апеляційного суду в м. Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024року, головуючий у суді першої інстанції Лукінова К.С.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заяви

У липні 2024року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про усиновлення дитини, заінтересовані особи: Служба у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_2 .

Існування таких вимог ОСОБА_1 пов`язував із тим, що 20 липня 2018року він уклав шлюб з ОСОБА_3 . До моменту укладення шлюбу заявник з ОСОБА_3 проживали разом однією сім?єю без реєстрації шлюбу з 2014 року. До реєстрації шлюбу з заявником, ОСОБА_2 деякий час зустрічалась з іншим чоловіком, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народила сина - ОСОБА_4 . Оскільки вони не перебували в зареєстрованому шлюбі і інший чоловік фактично покинув ОСОБА_2 будучи вагітною, батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , було записано ОСОБА_5 відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, за вказівкою матері.

За час проживання у шлюбі у заявника із ОСОБА_2 народилося двоє спільних дітей - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На теперішній час заявник із своєю дружиною ОСОБА_2 , їх спільними дітьми: донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також неповнолітнім ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживають однією сім?єю за постійним місцем проживання заявника: АДРЕСА_1 , в будинку матері заявника - ОСОБА_8 , яка проживає разом із їх родиною.

Заявник бажає усиновити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати дитини, ОСОБА_2 , дала згоду на усиновлення сина. Неповнолітнім ОСОБА_4 надано письмову згоду на його усиновлення ОСОБА_1 , так як він називає та вважає його своїм батьком. Згідно письмового пояснення головного спеціаліста служби у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації Степаненко В.М. у ході бесіди було встановлено, що дитина вважає своїм рідним батьком громадянина ОСОБА_1 , який тривалий час його виховує та утримує разом з матір`ю.

За таких обставин, заявник вимагав визнати його усиновлювачем дитини - ОСОБА_4 ; змінити по-батькові усиновленої дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; зобов?язати Васильківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця село Данилівка Покровського району Дніпропетровської області, №05 від 22 березня 2010року, здійснений виконавчим комітетом Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, в частині відомостей про батька дитини, зазначивши: по-батькові змінити з « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; батько: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про усиновлення дитини відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, виходив з того, що першочерговими мотивами усиновлення дитини не є інтереси дитини та покращення її стану, а є інтереси заявника, який шляхом усиновлення намагається ухилитися від мобілізації, що підтверджується тим фактом, що проживаючи з дитиною з 2014 року, заявник звернувся до суду з заявою про її усиновлення лише після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України та оголошення загальної мобілізації.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

18 листопада 2024 року ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 висловив вимогу про скасування рішення з ухваленням нового про задоволення його заяви в повному обсязі.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду заявник пов`язував з тим, що судження суду першої інстанції про мотиви усиновлення дитини ґрунтуються на припущенням, а не на доказах, а також є втручанням у приватне життя заявника, оскільки жодним законом не встановлено строків для звернення до суду із заявою про усиновлення.

Також заявник вказував про те, що офіційно заброньований, а тому усиновлення не пов`язане з можливим ухиленням від мобілізації.

Заявник наголошував на тому, що виконав всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, він має здібності особи, яка бажає усиновити дитину, може забезпечити та фактично забезпечує стабільні та гармонічні умови для життя дитини, тому є всі підстави для задоволення заяви, у зв`язку з чим оскаржуване рішення не відповідає критеріям законного та обґрунтованого.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Заінтересовані особи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзивів на апеляційну скаргу не подали.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 січня 2025 року справу призначено до судового розгляду на 11 годину 20 хвилин 28 січня 2025 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами

Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_11 (а.с.27).

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №7, батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записаний за вказівкою матері, відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с.26).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , виданого 20 липня 2018року ОСОБА_11 зареєструвала шлюб із ОСОБА_1 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінилося на « ОСОБА_1 » (а.с. 23).

10 червня 2024року ОСОБА_1 звернувся до Служби у справах дітей Синельниківської РДА із заявою про усиновлення неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

10 червня 2024року ОСОБА_2 надала нотаріально завірену згоду на усиновлення її сина ОСОБА_4 її чоловіком - ОСОБА_1 , що підтверджується заявою, посвідченою державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Кривошей О.Г. (а.с.25).

Згідно матеріалів справи заявник ОСОБА_1 хронічних захворювань та протипоказань щодо усиновлення дитини - не має (а.с.4-16).

Відповідно до копії витягу МВС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 06 червня 2022року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.17).

Згідно особистої заяви та довідки про надання згоди на усиновлення № 123 від 11 червня 2024 року, ОСОБА_4 надав згоду на усиновлення ОСОБА_1 (а.с.29-30).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11 червня 2024 року (а.с.31) та довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №2378 від 05 червня 2024 року (а.с.19), заявник має такий склад сім`ї: мати заявника - ОСОБА_8 , заявник - ОСОБА_1 , дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_4 , донька - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_7 , які проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання задовільні, є всі зручності, у дітей є всі необхідні для життя речі. ОСОБА_13 має окрему кімнату, облаштовану усіма необхідними меблями та речами побутового вжитку. Взаємовідносини у родині добрі.

Судом встановлено, що заявник є батьком двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.32-33).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працює робочим по ремонту санітарно-технічних систем комунального некомерційного підприємства "Покровська лікарня" (а.с.18).

Згідно висновку Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області про доцільність усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відповідність усиновлення інтересам дитини від 13 червня 2024року, є доцільним усиновлення ОСОБА_4 громадянином України ОСОБА_1 , що відповідає інтересам дитини (а.с. 5-7).

В судовому засіданні суду першої інстанції заявником були наведені підстави для усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме те, що заявник за період проживання з дитиною проявив себе як рідний батько, допомагав корисними порадами, розділяв його інтереси, у зв`язку з чим, виникло бажання стати батьком ОСОБА_4 саме на законодавчому рівні.

Крім того, у суді першої інстанції неповнолітній ОСОБА_4 висловив бажання бути усиновленим ОСОБА_1 .

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції надважливого значення надав тій обставині що першочерговими мотивами усиновлення дитини не є інтереси дитини та покращення її стану, а є інтереси заявника, який шляхом усиновлення намагається ухилитися від мобілізації. Як правову підставу для відмови у задоволенні заяви суд першої інстанції виснував, що на даний час заявником не надано доказів, що саме інтереси дитини будуть покращені в разі усиновлення ОСОБА_1 , а не інтереси самого заявника.

Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, так як висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Визначальним для правильного вирішення даної справи є з`ясування питання про те, чи провадиться усиновлення дитини у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Як вбачається з матеріалів справи, дитина, яку бажає усиновити заявник - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має вік - повних чотирнадцять років. Вона проживає в сім`ї заявника. Свою письмову згоду на усиновлення, згідно положень частини 1 статті 218 СК України, дитина надала, а також підтвердила бажання бути усиновленою заявником у судовому засіданні суду першої інстанції.

Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, в такому разі, за правилами статті 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони невідомі.

Згідно висновку Синельниківської районної військової адміністрації Дніпропетровської області про доцільність усиновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відповідність усиновлення інтересам дитини від 13 червня 2024року, є доцільним усиновлення ОСОБА_4 громадянином України ОСОБА_1 , що відповідає інтересам дитини.

Відповідно до частини 1 статті 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально, матір дитини надала нотаріально завірену згоду на усиновлення її сина ОСОБА_4 її чоловіком - ОСОБА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_4 , перебувають у шлюбі з 2018року та мають двох спільних дітей, дитина ОСОБА_4 з того часу також проживає з ними однією сім`єю.

Як встановлено, ОСОБА_4 дійсно значний проміжок часу фактично перебуває на утриманні заявника, дитина вважає ОСОБА_1 своїм батьком.

Тож, усі вищевказані обставини існували ще до оголошення в Україні мобілізації та військового стану, та існують на час звернення заявника до суду.

Як вказує заявник в апеляційній скарзі та згідно витягу з додатку Резерв+, ОСОБА_1 станом на 18 листопада 2024року офіційно заброньований, а тому наполягає, що усиновлення не пов`язане з можливим ухиленням від мобілізації.

Отже, помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що підставою для відмови у задоволенні заяви про усиновлення може бути те, що мотивами усиновлення дитини є інтереси заявника, який шляхом усиновлення намагається ухилитися від мобілізації, оскільки в даному випадку вирішальне значення має не мотив заявника, а те, щоб усиновлення здійснювалось в інтересах дитини та забезпечило дитині стабільні та гармонійні умови її життя.

Більш того, наявність у заявника такого мотиву як ухилення від мобілізації, з урахування обставин справи про фактичне утримання трьох неповнолітніх дітей та з огляду на наявні докази, судом першої інстанції констатовано помилково, що є припущенням суду та не ґрунтується на доказах.

Так, відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Усиновленою може бути дитина (ч. 1 ст. 208 СК України). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років.

Згідно з положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам.

Статтею 223 СК України встановлено, що особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити.

Статтею 207 СК України визначено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

Частиною першою статті 21 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Суд, постановляючи рішення про усиновлення неповнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров`я, а також інші обставини, що мають істотне значення.

При дотриманні всіх умов, встановлених СК України, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

Отож, враховуючи вік, стан здоров`я та матеріальне становище усиновлювача, апеляційний суд встановив, що будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявника немає, його намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства; заявник є здоровою людиною, має стійке бажання виховувати та утримувати дитину, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя.

Також встановлено, що заявник раніше не судимий, на обліку нарколога та психіатра не перебуває, веде здоровий спосіб життя, хронічних захворювань та протипоказань щодо усиновлення дитини не має. Є працездатною особою, має стабільний дохід, житло та належні житлові умови для проживання дитини.

Відповідно до статі 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

У відповідності до статті 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини.

За правилами статті 231 СК України якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. За заявою усиновлювачів може бути змінено ім`я дитини. Для такої зміни потрібна згода дитини. Така згода не вимагається, якщо дитина живе в сім`ї усиновлювачів і звикла до нового імені. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення.

На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, скасовується (стаття 233 СК України).

Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до статті 228 СК України особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним (частина 1). Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням (частина 2). Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу (частина 3). Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом (частина 4).

Згідно зі статтею 314 ЦПК України за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.(частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Водночас, закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту дійсного добросовісного наміру усиновлення, а тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Встановивши наведені фактичні обставини у цій справі, від яких залежить правильне вирішення спору, застосовуючи положення вищенаведених норм права апеляційний суд вважає, що заявник виконав всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, він має здібності особи, яка бажає усиновити дитину, може забезпечити стабільні та гармонійні умови життя дитини, тому є всі підстави для задоволення заяви про усиновлення дитини, яке провадиться у її найвищих інтересах.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, поясненням сторін та наданим доказам дав неповну оцінку, внаслідок чого прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції не виконав вимоги закону про законність рішення суду та саме невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 376 ЦПК України задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати із ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про усиновлення.

За положенням частини четвертої статті 314 України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників).

Керуючись статтями 259, 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Служба у справах дітей Синельниківської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, ОСОБА_2 про усиновлення дитини - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , усиновлювачем дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Данилівка Покровського району Дніпропетровської області, №05 від 22 березня 2010року, здійснений виконавчим комітетом Вишнівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, в частині відомостей про батька дитини: у графі «по батькові» змінити з « ІНФОРМАЦІЯ_6 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 »; в графі «батько» змінити на: « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України», решту даних залишити без змін.

Усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності судовим рішенням про усиновлення.

Особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, віднести на рахунок заявника.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 січня 2025року.

Судді: