Справа № 674/1899/24
Провадження № 2/674/165/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі головуючої судді Шафікової Ю.Е, розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення моральної шкоди в сумі 40 000 грн., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17 000 гривень.

Позов мотивовано тим, що 22 серпня 2022 року близько 20 години 00 хвилин, відповідачка перебуваючи в с.Томашівка, Новодунаєвецької територіальної громади, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, на вул.Центральна, поруч з господарством №66, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла ОСОБА_1 металевим прутом два удари область лівого плеча та лівого стегна потерпілого, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді двох синяків, а саме: одного синяка на зовнішній поверхні лівого плеча у нижній третині та одного синяка на зовнішній поверхні лівого кульшового суглобу.

Згідно ухвали Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24.09.2024 ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строку давності, кримінально провадження закрито на підставі п.1. ч.2 ст.284 КПК України. За таких обставин факт винуватості відповідачки у вчиненні кримінального правопорушення доведено.

Своїми діями ОСОБА_2 завдала ОСОБА_1 моральну шкоду спричинену фізичними стражданнями. Позивач має негативні переживання та спогади, емоційні та тілесні реакції при згадуванні сутички, тяжкість виконання повсякденних обов`язків, порушення, сну, втрату апетиту, емоційну напругу, фіксованість уваги на проблемі одужання. Після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 відчув значний фізичний біль, пережив страх за своє життя. ОСОБА_2 не цікавилась станом здоров`я потерпілого, не просила вибачення за скоєне. Розмір моральної шкоди оцінює у 40 000 гривень.

Крім того, ОСОБА_1 у правовому полі не обізнаний, та залучив для захисту своїх інтересів адвоката Калабаню В.П. відповідно до договору про надання правової допомоги. У зв`язку з цим, розмір витрат на правову допомогу складає 17 000 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 26.11.2024 року.

Ухвалою судді від 16.12.2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін, надано строк для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Відповідачка, яка отримала ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, не скористалась своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 24.09.2024 року, яка набрала законної сили, постановлено ОСОБА_2 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1ст.125КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за № №0000150 від 12 вересня 2022 року - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК. Цивільний позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

За змістом ухвали відповідачці інкриміновано наступне: 22 серпня 2022 року близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи в с.Томашівка, Новодунаєвецької територіальної громади, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, на вул.Центральна, поруч з господарством №66, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із ОСОБА_1 , прийняла рішення про умисне спричинення тілесних ушкоджень останньому. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , перебуваючи в положенні стоячи навпроти потерпілого, умисно нанесла металевим прутом, два удари область лівого плеча та лівого стегна потерпілого, спричинивши ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді двох синяків, а саме: одного синяка на зовнішній поверхні лівого плеча у нижній третині та одного синяка на зовнішній поверхні лівого кульшового суглобу, які за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

ОСОБА_2 вину не визнала.Разом з цим, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1ст.125КК України у зв`язку із закінченням строків давності відбулось з не реабілітуючих підстав. Судом в межах розгляду кримінального провадження було роз`яснено право заперечувати щодо закриття провадження з таких підстав, проте ОСОБА_2 наполягала на закритті провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення відносно нього правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

При виборі та застосуванні норм права до спірних правовідносин, судом враховується наступне.

За положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31 березня 1995 року №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Оцінюючи вимоги позивача про заподіяння моральної шкоди, суд вважає, що позивач внаслідок вчинення щодо нього протиправних дій з боку відповідачки, зазнав фізичного болю, емоційних переживань, відчув стрес. З урахуванням наведеного, негативні емоції, викликані протиправними діями відповідачки, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду було завдано.

Разом з цим, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 гривень є завищеним, оскільки позивачем не представлено доказів того, що внаслідок спричинення діями відповідачки двох синців, ОСОБА_1 перенесені такий біль та страждання, які можуть бути виражені у грошовому еквіваленті розміром у 40 000 гривень.

Суд наголошує, що при оцінці обґрунтованості вимог позивача у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, справедливості та співмірності, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення.

Тому, з урахуванням фактичних обставин справи, глибини душевних страждань позивача, якому через дії відповідачки було спричинено фізичний біль, очевидним є те, що він зазнав негативних переживань та емоцій, виходячи з засад розумності та справедливості та усталеної судової практики суд вважає що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідачки на користь позивача слід задовольнити частково в розмірі 8 000 гривень. Такий розмір моральної шкоди суд вважає адекватним засобом для згладжування моральних страждань і справедливої сатисфакції.

На підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь держави судовий збір в розмірі 242 грн. 24 коп. пропорційно до суми задоволених позовних вимог, так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки на його користь понесених ним витрат на правничу допомогу в розмірі 17 000 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: договором про надання правової допомоги від 30.09.2022, укладеного з адвокатом Калабаня В.П., свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №380, ордером на надання правничої (правової) допомоги від 26.10.2024, квитанцією від 26.10.2024 про сплату 17 000 грн.

При винесенні означеного рішення суд враховує висновок, викладений у постанові Верхового Суду від 20.11.2020 № 910/13071/19, згідно якого втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.

Крім того, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. (Постанови ВС у справах N 922/445/19, N 755/9215/15-ц).

З врахуванням наведеного, суд вважає, що понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17000 грн. підтверджено належними доказами, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 3 400 гривень (8000 х 17000 : 40 000).

Керуючись ст. ст. , 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 242 грн. 24 коп. на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 01.10.1976 року витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 );

відповідачка ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складено 30 січня 2025 року.

Суддя Ю.Е.Шафікова