Справа № 302/1849/24
Номер рядка звіту 60
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2025 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Готри В. Ю., за участю секретаря судового засідання Царь О. В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та за заповітом,

у с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та за заповітом.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня матір ОСОБА_3 , яка була зареєстрованою та постійно проживала у будинку АДРЕСА_1 . На день смерті їхньої матері разом із нею були зареєстровані та проживали у цьому будинку: її чоловік ОСОБА_4 ; донька ОСОБА_1 /позивачка/; донька ОСОБА_5 /позивачка/; внучка ОСОБА_6 ; внучка ОСОБА_7 ; внучка ОСОБА_8 та зять ОСОБА_9 . За життя їхня матір ОСОБА_3 заповітів не складала, спадкові справи щодо її майна не заводилися.

ІНФОРМАЦІЯ_2 також помер їх батько ОСОБА_4 , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак ще за життя 17 лютого 2019 року їх батько ОСОБА_4 на випадок своєї смерті склав заповіт, посвідчений секретарем Вучківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за реєстровим № 2, в якому він усе своє рухоме і нерухоме майно, яке буде належати йому на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів позивачці ОСОБА_1 (дівоче прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначали, що їх батько ОСОБА_4 був власником таких об`єктів нерухомого майна: 1) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з погосподарської книги від 09.08.2024 за № 138; 2) земельної ділянки площею 0,1670 га, для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в урочищі «Біля хати», згідно з Державного акта на право приватної власності на землю серії ЗК-006-00188, від 12 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13; 3) земельної ділянки площею 0,1400 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в урочищі «Долина», відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ЗК-006-00188 від 12 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13.

Указували, що вони прийняли спадщину майна своїх померлих батьків шляхом постійного проживання разом із ними за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується відповідними довідками виконкому Вучківського старостинського округу Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 09.08.2024 за № 119 та № 120.

Стверджували, що після смерті їхньої матері спадщина, яка відкрилася до її майна, становить частину зазначеного вище житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а відтак спадкоємці, які прийняли спадщину до її майна, є її: чоловік ОСОБА_4 , донька ОСОБА_1 /позивачка/ та донька ОСОБА_2 /позивачка/, які стали співвласниками по 1/6 частці цього майна кожен. А після смерті їх батька ОСОБА_4 єдиною спадкоємицею майна стала ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом.

Також зазначали, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК 006-00188 від 12 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13, то ці земельні ділянки були об`єктом особистої власності їх батька ОСОБА_4 . Проте з урахуванням положень ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок /окрім багатоквартирного/, іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. А отже, ОСОБА_2 належить 1/6 частки земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, згідно з держаним актом на право приватної власності на землю серії ЗК 006-00188 від 12 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13.

У зв`язку з наведеним у жовтні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом до майна померлих батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , проте у видачі таких свідоцтв постановою приватного нотаріуса Корбутяк І. В від 09.10.2024 за № 173/02-31. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії.

Ця постанова нотаріуса і, відповідно, відмова у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі їм свідоцтв про право на спадщину за померлими батьками і стала підставою для їх звернення до суду з цим позовом.

Посилаючись на наведені вище обставини просили суд визнати за ними частки спадкового майна їх померлих батьків, а саме:

-визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_3 та за заповітом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_4 : 1) 5/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; 2) 5/6 частини земельної ділянки площею 0,1670 га, для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в урочищі «Біля хати», згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЗК-006-00188 від 12 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13; 3) земельну ділянку площею 0,1400 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в урочищі «Долина», відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ЗК-006-00188 від 12 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_3 : 1) 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; 2) 1/6 частину земельної ділянки площею 0,1670 га, для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в урочищі «Біля хати», згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЗК-006-00188 від 12 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13.

Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2024 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.49,50).

Своїм правом подати відзив на позовну заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області не скористалася.

У підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 та її представниця адвокатка Керита М. В. не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були належним чином повідомлені. Водночас представницею позивачки ОСОБА_1 - адвокаткою Керитою М. В. подано до суду 29.01.2025 заяву, в якій вона просила розглянути цю справу без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити (а.с.72,73).

Позивачка ОСОБА_2 у підготовче засідання також не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення підготовчого засідання була належним чином повідомлена, однак подала до суду 09.01.2025 заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.61).

Представниця відповідача Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області Печкан В. у підготовче засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення підготовчого засідання була належним чином повідомлена, проте подала до суду 23.01.2025 заяву, в якій зазначила, що Міжгірська селищна рада визнає позовні вимоги, додаткових доказів і клопотань не має та просила у порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України розглянути дану справу за її відсутності за наявними у справі матеріалами (а.с.69).

За положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Як кореспондує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке.

Судом установлено, що позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище та ім`я ОСОБА_10 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Вучкове Міжгірського району Закарпатської області, батьком якої є ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_3 , про що свідчать відповідні свідоцтва про народження та про шлюб щодо зміни її прізвища та імені (а.с.12-14).

Позивачка ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Вучкове Міжгірського району Закарпатської області, батьком якої є ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_3 , про що свідчать відповідне свідоцтво про народження та рішення суду про розірвання шлюбу (а.с.21, 22).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 09.10.1976 батьки позивачок ОСОБА_4 та ОСОБА_12 перебували між собою в зареєстрованому шлюбі (а.с.18).

Матір позивачок ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мішкольц Угорщина, що стверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_2 , виданим реєстратором актів цивільного стану міста Мішкольц від 04.07.2013 (а.с.16, 17).

Батько позивачок ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Вучкове Хустського району Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Вучківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 22.02.2019 за актовим записом № 03 (а.с.15).

Згідно з витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 78670490, виданого 09.10.2024 приватною нотаріускою Міжгірської нотаріальної контори Корбутяк І. В., то у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 відсутня (а.с.26).

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 78670519, виданого 09.10.2024 приватною нотаріускою Міжгірської нотаріальної контори Корбутяк І. В., у Спадковому реєстрі інформація щодо наявності заповіту, складеного ОСОБА_3 , відсутня (а.с.27).

Як видно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 57171653, виданої 09.08.2019 приватною нотаріускою Міжгірської нотаріальної контори Корбутяк І. В., то у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 відсутня (а.с.28).

Як слідує з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 57171661, виданої 09.08.2019 приватною нотаріускою Міжгірської нотаріальної контори Корбутяк І. В., то у Спадковому реєстрі наявний заповіт ОСОБА_4 за № 62446677 (а.с.29).

Також як убачається з матеріалів справи ОСОБА_4 за життя склав заповіт, який посвідчений 17 лютого 2019 року секретаркою виконавчого комітету Вучківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області Лемак О. В. і зареєстрований у реєстрі за № 02, відповідно до якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, а саме: житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та прилеглу до нього земельну ділянку площею 0,1670 га згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії 3К № 006-00188; земельну ділянку в урочищі «Долина», площею 0,1400 га для ведення селянського господарства, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЗК № 006-00188; всі інші земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства; все його рухоме і нерухоме майно, яке буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалось, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів у власність своїй доньці ОСОБА_1 (дівоче прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_8 , мешканці АДРЕСА_1 (а.с.25).

Згідно з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 57173231, виданої 09.08.2019 приватною нотаріускою Міжгірської нотаріальної контори Корбутяк І. В., то у Спадковому реєстрі є інформація щодо заведення спадкової справи № 64588137 спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.30).

Із виписки з погосподарської книги, виданої Міжгірською селищною радою від 09.08.2024 за № 138 вбачається, що ОСОБА_4 був мешканцем АДРЕСА_1 та згідно з погосподарської книги № 1 за ним дійсно був закріплений особовий рахунок (номер об`єкту погосподарського обліку) - 0029-1. Відповідно до перенумерації будинків, проведеного у 2001 році у с. Вучкове, колишній № 24 житлового будинку був змінений на діючий № 32. При цьому ОСОБА_4 дійсно був власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0,1670 га у с. Вучкове Хустського району, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії 3К № 006-00188 від 12.05.1995, кадастровий номер відсутній. Зазначений житловий будинок побудований орієнтовно в 1981 році, свідоцтво на право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалось (а.с.34).

Відповідно до довідки, виданої Вучківським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 09.08.2024 № 119, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 була постійною мешканкою с. Вучкове, 32 цього ж району та разом із нею на день її смерті у зазначеному будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_4 її чоловік; ОСОБА_1 її донька; ОСОБА_5 її донька; ОСОБА_6 її онучка; ОСОБА_7 її онучка; ОСОБА_8 її онучка та ОСОБА_9 її зять (а.с.23).

Згідно з довідкою, виданою Вучківським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 09.08.2024 № 120, померлий ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 був постійним мешканцем АДРЕСА_1 та разом із ним на день його смерті в указаному будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 його донька; ОСОБА_5 його донька; ОСОБА_6 його онучка; ОСОБА_7 його онучка; ОСОБА_8 його онучка та ОСОБА_9 його зять був зареєстрований, але не проживав (а.с.24).

Як убачається з Державного акту про право приватної власності на землю серії 3К № 006-00188 від 12.05.1995, на підставі рішення Вучківської сільської ради № 8 від 26.03.1995 ОСОБА_4 передано у приватну власність дві земельні ділянки загальною площею 0,3070 га, що розташовані на території Вучківської сільської ради, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с.43).

Відповідно до технічного паспорту від 29.07.2024 на будинок садибного типу з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , то цей будинок має загальну площу 121,25 кв. м та складається з: коридору площею 7,99 кв. м, житлової кімнати площею 18,68 кв. м, тераси 30,81 кв. м, коридору 2,56 кв. м, кладової 4,48 кв. м, кухні 19,18 кв. м, житлової кімнати площею 18,65 кв. м, житлової кімнати площею 18,90 кв. м (а.с.38-41).

Як видно зі Звіту про оцінку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 121,25 кв. м, складеного ПП «Експерт-Сервіс», то станом на дату оцінки 14.11.2024 вартість указаного об`єкту нерухомого майна становить 155 220 гривень (а.с.42).

Постановою приватної нотаріуски Хустського районного нотаріального округу в Закарпатській області Корбутяк І. В. за вих. № 173/02-31 від 09.10.2024 у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 відмовлено у зв?язку з неподанням оригіналів документів, а також відсутністю інформації в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо нерухомого майна (а.с.31).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями ст. 1217 ЦК Україна передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Частиною першою статті 1221 ЦК України регламентовано, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Як кореспондує ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статті 1261-1265 ЦК України визначають коло осіб, що входять до першої, другої, третьої, четвертої та п`ятої черг спадкоємців за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частини 1, 5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відмова нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини та його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Відповідно до пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 120 ЗК України (у редакції на час відкриття спадщини за померлим ОСОБА_4 ) до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення та у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

За приписами пункту «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом у погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Отже, з огляду на наведене вище, а також ураховуючи на визнання позову відповідачем, не порушення прав інших осіб, суд доходить висновку, що позивачі довели поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свої вимоги, а відтак позов підлягає до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтями 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_3 та за заповітом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 батька ОСОБА_4 : 1) 5/6 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; 2) 5/6 частини земельної ділянки площею 0,1670 га, для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в урочищі «Біля хати», згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЗК-006-00188 від 12 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13; 3) земельну ділянку площею 0,1400 га, для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в урочищі «Долина», відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії ЗК-006-00188 від 12 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 13.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 матері ОСОБА_3 : 1) 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 ; 2) 1/6 частину земельної ділянки площею 0,1670 га, для обслуговування житлового будинку, що знаходиться в урочищі «Біля хати», згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЗК-006-00188 від 12 травня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №13.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 3 лютого 2025 року.

Учасники справи:

Позивачка-1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Позивачка-2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області, місце знаходження селище Міжгір`я, вул. Шевченка, буд. 97, Хустського району Закарпатської області ЄРДПОУ 04350910.

Суддя В.Ю. Готра