Справа №760/3052/25 2-з/760/100/25
СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Кицюк В.С., розглянувши заяву адвоката Шевчука Олексія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідачі: Міністерство оборони України, Державне підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель», третя особа Наглядова рада Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель»,-

ВСТАНОВИВ:

04.02.2025 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вищезазначена заява про забезпечення позову, у якій заявник просив:

- зупинити дію пункту 3 наказу Міністерства оборони України від 24 січня 2025 року № 44, у якому відсторонено ОСОБА_1 від виконання обов`язків за посадою директора державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» на період проведення службового розслідування;

- зупинити дію наказу Міністра оборони України від 24 січня 2025 року № 3-ДП, яким, крім іншого, тимчасове виконання обов`язків директора державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» па період відсторонення ОСОБА_1 покладено на Генерального директора державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» Жумалдінова А.К.;

- зупинити дію наказу тимчасово виконуючого обов`язки Міністра оборони України від 31 січня 2025 року №4-ДП, яким звільнено з роботи директора державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України та підпункту «а» пункту 22 контракту, а також покладено тимчасове виконання її обов`язків на Генерального директора державного підприємства Міністерства оборони України «Державний оператор тилу» Жумалдінова А.К.

04.02.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого з розгляду даної заяви та 07.02.2025 відповідні матеріали заяви передані головуючому у справі.

07.02.2025 представником заявника подана заява про залишення такої заяви без розгляду.

Суд, дослідивши подану заяву, зазначає наступне.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі вразі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявоюпро забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Обов`язок доведення обставин, які указували б на необхідність вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Верховний Суд неодноразово наголошував (у т.ч. в постановах від 09 грудня 2020 року у справі №910/9400/20, від 21 грудня 2020 року у справі №910/9627/20) на необхідності конкретизації заходів забезпечення позову в аспекті співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Натомість, заявник скористався своїм правом та подав заяву про залишення такої заяви без розгляду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд залишає позовну заяву (заяву) без розгляду, якщо позивач (заявник) до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст.149-153, 257 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Шевчука Олексія Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідачі: Міністерство оборони України, Державне підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель», третя особа Наглядова рада Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель», - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії повного тексту зазначеної ухвали.

Суддя Вікторія КИЦЮК