Справа № 199/1659/25
У Х В А Л А

11 лютого 2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Кошля А.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровська філія товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (відповідач-1), акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної Системи «Дніпрогаз» про визнання факту бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява (справа № 199/1659/25) ОСОБА_1 до Дніпровська філія товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» (відповідач-1), акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної Системи «Дніпрогаз» з вимогами: визнати факт бездіяльності Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної Системи «Дніпрогаз», , щодо порушення вимог Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» в частині невиконання вимог абзацу 6, пункту 4, частини 4, розділу ІХ «Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі», якою затверджено обов`язок Оператора ГРМ не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу по об`єкту споживача у період із 03.11.2022 року до 10.01.2025 року; визнати факт бездіяльності Дніпровської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», , щодо порушення вимог Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» в частині невиконання вимог абзацу 6, пункту 4, частини 4, розділу ІХ «Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі» якаю затверджено обов`язок Оператора ГРМ не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу по об`єкту споживача у період часу із 03.11.2022 до 10.01.2025 року; зобов`язати керівництво Дніпровської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», , та акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної Системи «Дніпрогаз», , негайно публічно вибачитися в засобах масової інформації за незаконну бездіяльність, яка тривала два роки і сім місяців; стягнути з Дніпровської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», та Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної Системи «Дніпрогаз», , солідарно, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду заподіяну порушенням вимог Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» в частині невиконання вимог абзацу 6, пункту 4, частини 4, розділу ІХ «Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі», якою затверджено обов`язок Оператора ГРМ не рідше одного разу на шість місяців здійснювати контрольне зняття показань лічильника газу по об`єкту споживача у період із 03.11.2022 року до 10.01.2025 року в сумі 450 000,00 грн.

Разом з позовом надійшла заява про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просить в порядку забезпечення позову вчинити дії на час розгляду справи, а саме негайно відновити газопостачання до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом фізичного зварювання газопроводу який був розрізаний 30 січня 2025 року та заборонити Дніпровській філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» вчиняти будь-які дії, спрямовані на припинення газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення спору по суті. В обґрунтування заяви вказано, що 30.01.2025 року до сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_2 прибули майстри які незаконно перерізали трубу газопостачання, таким чином з 30.01.2025 року домоволодіння заявника повністю від`єднали від мережі газопостачання. З посиланням на постанову ВС від 01.03.2023 року по справі № 211/5626/19 просить вжити заходів забезпечення позову, до подання позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості заяви про забезпечення позову та її відповідність вимогам цивільного законодавства, суд виходить з наступного.

Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Стаття 150 ЦПК України регламентує, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

В даному випадку заявником подано заяву про забезпечення позову разом із позовною заявою, водночас вимоги позовної заяви та заяви про забезпечення позову не є взаємопов`язаними та мають взагалі різний предмет.

Суд виходить з того, що метою забезпечення позову є можливість уникнення ймовірного порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, проте поданий заявником позов не стосується відновлення газопостачання, а має інший характер та зміст. З урахуванням викладено, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню

Окрім того, як встановлено з ЄДРСР та програми діловодства суду Д-3, заявник вже двічі звертався з аналогічними заявами про забезпечення позову: справа № 199/1301/25 (відмовлено у забезпеченні позову, ухвала оскаржена в апеляційному порядку), справа № 199/1457/25 (відмовлено у забезпечені позову), і дана заява про забезпечення позову подана втретє, та має аналогічні обґрунтування та вимоги , що і в попередніх справах.

Стаття 44 ЦПК України регламентує, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обстави.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З урахуванням викладено суд вважає за доцільне попередити заявника про недопущення зловживанням процесуальними правами, оскільки вчинення однотипних дій та подання однакових заяв після їх вирішення судом, за відсутності інших підстав або нових обстави можуть бути підставою для визнання таких дій зловживанням процесуальними правами та мати наслідки, передбачені ст. 44 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 259 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі № 199/1659/25відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 11.02.2025 року.

Суддя А.О. Кошля

11.02.2025