ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6731/24
Провадження № 2/210/349/25
У Х В А Л А

іменем України

03 лютого 2025 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чайкіної О.В., за участю секретаря судового засідання Кучевасової А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «Нове століття» про визнання правочину дійсним,

в с т а н о в и в:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «Нове століття» про визнання правочину дійсним.

Суд, 27 листопада 2024 року позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, про що постановлена ухвала.

В судове засідання, призначене на 03 лютого 2024 року сторони присутні не були, про час та місце розгляду справи повідомлені.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність направлення цивільної справи за підсудністю до Криворізького районного суду Дніпропетровської області виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 та просить визнати дійсним договір купівлі-продажу садового будинку із земельним ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у товарній біржі «Нове століття» 20.04.1998 року.

Відкриваючи провадження у справі, суд врахував загальні правила підсудності - за місцем знаходження відповідача. Однак, після відкриття провадження у справі встановлено, що предмет позову пов"язаний з нерухомим майном, дійсність правовстановлюючих документів на яке не визнається, хоча позов і випливає з спорів щодо договорів.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, приходжу до висновку, що позов прийнято з порушенням правил підсудності, встановлених ЦПК України, виходячи з наступного.

Статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна, або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що кожен має право на суд, встановлений законом, тобто відповідний орган повинен мати повноваження вирішувати питання, що належать до його компетенції, на основі принципу верховенства права (рішення ЄСПЛ від 29 квітня 1988 року у справі «Белілос проти Швейцарії»); юрисдикцію суду має визначати закон (доповідь Європейської комісії від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії»).

Частиною 1 статті 30 ЦПК України передбачено виключну підсудність, зокрема позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 подала до суду позов про визнання правочину дійсним з метою перереєстрації прав на нерухоме майно, а саме садовий будинок «А-2» загальною площею 48,30 кв.м житловою площею 45,10 кв м. з господарчими будівлями вбиральнею «Б», цегляною душевою «В», огорожею №1 за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянці площею 600,00 кв.м.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 (Конвенцію ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Разом з тим, виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосувати під час вчинення позову інші норми, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені в статтях 2729 ЦПК України.

У чинній редакції ЦПК України частина 1 статті 30 ЦПК України вказує на виключну підсудність справ у спорах, що виникають із приводу нерухомого майна, які пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Предметом позову є визнання правочину, а саме договір купівлі продажу нерухомого майна та земельної ділянки дійсним.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 7 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19) у питанні щодо застосування правил виключної підсудності дійшла, зокрема, таких висновків:

- нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення;

- майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав;

- виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном, у тому числі й щодо спадкування нерухомого майна;

- спір щодо майнових прав на нерухоме майно відповідно до вимог частини третьої статті 30 ГПК України мав би розглядатись судом за місцезнаходженням майна.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічні висновки щодо пред"явлення позовів щодо нерухомого майна за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності містяться у постановах ВП ВС від 10 квітня 2019 року по справі № 638/1988/17 (провадження № 61-30812св18), від 04 березня 2020 року по справі № 757/91/19-ц (провадження № 61-19591св19).

Як встановлено із матеріалів заяви, заявник звернувся із заявою, предметом якої є визнання правочину дійснім за останнім відомим місцем реєстрації відповідача.

Відповідно до положень цивільного процесуального кодексу України, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування судового рішення.

Згідно до ст.32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

У разі конкуренції норм щодо підсудності - загальної, альтернативної чи виключної - мають застосовуватися правила виключної підсудності, а не загальної чи альтернативної. Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

ОСОБА_1 звернулася до суду за правилами загальної підсудності.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин вважаю, що дана справа не підсудна Дзержинському районному суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, тому її необхідно передати до Криворізького районного суду Дніпропетровської області за правилами виключної підсудності.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1-19, 23,27-31. 33, 34, 49, 174-177, 184, 185, 352-355 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И ЛА :

Матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Товарна біржа «Нове століття» про визнання правочину дійсним передати до Криворізького районного суду Дніпропетровської області за підсудністю.

Копію ухвали направити позивачу до відому.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: О. В. Чайкіна