Справа № 561/1866/24
10 лютого 2025 року смт Зарічне
Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:
судді Світличного Р.В.,
за участю секретаря Костюкович М.О.,
прокурора Полюховича Ф.В.,
представника позивача не з`явився,
відповідача не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Зарічне цивільну справу за позовом заступника керівника Вараської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Локницької сільської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування державних реєстрацій та повернення земельної ділянки у комунальну власність,
31 грудня 2024 року прокурор засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить усунути перешкоди у здійсненні Локницькою територіальною громадою в особі Локницької сільської ради права користування та розпорядження, шляхом скасування державної реєстрації права приватної власності відповідача на земельну ділянку площею 0,0758 га та зобов`язанням відповідача повернути цю земельну ділянку Локницькій сільській раді.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачу Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненські області за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність надано земельну ділянку площею 0,0758 га для індивідуального садівництва із земель водного фонду у межах прибережної захисної смуги озера Омит, розташованого на території Локницької сільської ради. Такі землі в силу закону не можуть передаватися у приватну власність. Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності, приватний власник на цих територіях виключається. Оскільки вимогу прокурора усунути допущені порушення Локницька сільська рада не виконала, державну реєстрацію ОСОБА_1 на цю земельну ділянку не скасувала, земельну ділянку не витребувала, відтак з цим позовом в інтересах держави звернувся прокурор.
В судовому засіданні прокурор пред`явлений позов підтримав.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином (а.с.64), відзиву не подав.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, прокурор не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 84 Земельного кодексу України передбачено, що до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать у т. ч. землі водного фонду.
Згідно із ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.
Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України до земельного водного фонду належать земельні ділянки, в тому числі зайняті прибережними захисними смугами.
Згідно із ст. 61 Земельного кодексу України та ст. 89 Водного кодексу України встановлено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель, садівництво та городництво.
Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.
Виходячи із вищевикладених норм законодавства та аналізуючи положення ст. 122 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) органом, який наділений повноваженнями розпоряджатись землями водного фонду на території Вараського (Зарічненського) району у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, була Зарічненська районна державна адміністрація.
Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсним рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.
Згідно норм ст. 22 Земельного кодексу України передбачено, що для ведення садівництва передаються у власність громадян виключно землі сільськогосподарського призначення, а не землі водного фонду, як у даному випадку.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В силу ч. 2 ст. 60 Земельного кодексу України, ч. 2 ст. 88 Водного кодексу України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.
З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах законодавчо визначеної статтею 88 Водного кодексу України стометрової прибережної захисної смуги озера Омит.
До земель водного фонду України, серед інших категорій, належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм (п. б) ч. 1 ст. 58 ЗК України, абз. 3 ч. 1 ст. 4 ВК України).
Відповідно до ст. 59 Земельного кодексу України передбачено обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. При цьому відповідно до ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України землі водно фонду взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, визначених цим Кодексом. Випадки передачі земель водного фонду у приватну власність громадян, унормовано ч. 2 ст. 59 Земельного кодексу України та не розповсюджується на передачу у приватну власність земельних ділянок прибережних захисних смуг.
Таким чином надання відповідачу у приватну власність земельної ділянки, яка знаходиться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у ст. 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а в силу ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Втручання держави у право власності ОСОБА_1 є виправданим, оскільки порушення чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом. Недотримання такого порядку тягне за собою свавілля державних органів та знищення правового порядку у державі.
З урахування встановлених обставин позов слід задовольнити повністю, у спосіб у який просить прокурор.
Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7267,20 грн (а.с.53) слід покласти на відповідача за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 263 265, 280-282, 287, 289 ЦПК України
Усунути перешкоди у здійсненні Локницькою територіальною громадою в особі Локницької сільської ради права користування та розпорядження шляхом:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської обласної прокуратури 7267,20 грн (Сім тисяч двісті шістдесят сім гривень двадцять копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. Тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Суддя: Р.В. Світличний