РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року

м. Рівне

Справа № 567/1610/24

Провадження № 22-ц/4815/242/25

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Поліщуком Володимиром Анатолійовичем на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 12 листопада 2024 року (ухвалене у складі судді Назарука В.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про застосування відповідальності (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що з 28 жовтня 2011 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року.

Від спільного подружнього життя у них народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в добровільному порядку не надавав, тому рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 25 березня 2024 року з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15.01.2024 року і до досягнення ними повноліття.

Із моменту розірвання шлюбу діти постійно проживають з нею, відповідач, як батько, матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дітей не надає, аліменти в примусовому порядку не сплачує, внаслідок чого, з його вини, виникла заборгованість у сумі 65337,85 грн. станом на 03.09.2024 року.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей за період з 15.01.2024 року по 31.08.2024 року включно в сумі 19121,82 грн.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 12 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 15.01.2024 року по 31.08.2024 року у розмірі 19121,82 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду обґрунтовано тим, що заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів виникла внаслідок неналежного виконання ним своїх обов`язків щодо утримання малолітніх дітей, покладених на нього судовим рішенням.

Поважних причин несплати ним аліментів він не навів та будь-яких доказів у зв`язку з цим не надав, у результаті чого настає відповідальність, передбачена ст. 196 СК України.

Відмову у зупиненні провадження у справі обґрунтовано тим, що у матеріалах справи відсутні відомості про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військової частини, в якій відповідач перебуває на військовій службі.

Окрім того, зазначена справа стосується захисту, в першу чергу, прав та інтересів спільних дітей сторін спору.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_2 через свого представника адвоката Поліщука В.А. оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд відкрив провадження та розглянув справу на підставі позовної заяви, яка не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, зокрема, позивачем не було зазначено відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача, її представника та у відповідача.

Крім того, суд, в порушення норм п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, не зупинив провадження у справі і, в порушення ст. 223 ЦПК України, не відклав її розгляд на іншу дату для надання можливості відповідачу подати відзив на позовну заяву.

Просить скасувати оскаржуване рішення, позов ОСОБА_1 залишити без розгляду та зупинити провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позовні вимоги в частині стягнення неустойки за період з 15.01.2024 року по 31.08.2024 року є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 14 лютого 2024 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження, долученими до матеріалів справи.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 25 березня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.01.2024 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Згідно розрахунку Ізяславського ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 03.09.2024 року становить 65337,85 грн.

Статтею 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Судом першої інстанції обгрунтовано встановлено, що має місце заборгованість зі сплати аліментів з боку відповідача та позивач має право на стягнення пені у розмірі 19121,82 грн. за період з 15.01.2024 року по 31.08.2024 року.

При вирішенні питання щодо зупинення провадження у справі місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність таких підстав, а також виходив із того, що зазначена справа стосується захисту, в першу чергу, прав та інтересів дітей сторін, утримання і забезпечення яких не може бути поставлено у залежність від тривалості розгляду справи.

Також, на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_2 не надано належних доказів того, що військова частина, у якій він перебуває на військовій службі переведена на воєнний стан або залучена до виконання завдань у зоні бойових дій, тому підстави для зупинення провадження судом апеляційної інстанції також відсутні.

Апеляційний суд вважає, що залишення позовної заяви без розгляду з підстав не зазначення відомостей щодо наявності або відсутності електронного кабінету в учасників цивільної справи був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи у доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що привело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 367, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Поліщуком Володимиром Анатолійовичем на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 12 листопада 2024 року залишити без задоволення, а рішення Острозького районного суду Рівненської області від 12 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.