Справа № 627/142/25
У х в а л а

іменем україни

про залишення позовної заяви без руху

07 лютого 2025 року с-ще Краснокутськ

Суддя Краснокутського районного суду Харківської області Каліберда В.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства з водопостачання та водовідведення «Джерело» про захист прав споживача

ВСТАНОВИВ:

До Краснокутського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про захист прав споживачів, в якій позивач просить суд: визнати, що Відповідач без правових підстав здійснив Позивачу відключення шляхом відрізання від системи водопостачання 28 січня 2025 року споживача холодної води ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Визнати дії Відповідача по здійсненню із ним правочину у вигляді примусового укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення з 29.01.2025 р. таким, що здійснення з порушенням Закону України «Про житлово-комунальні послуги», положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживача», положень Правил надання послуг з центрального водопостачання та центрального водовідведення, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2019 р. № 690, у частині забезпечення права споживача на обрання однієї з моделей організації відносин з виконавцем послуги, звичаїв ділового обороту та є для нього дикримінаційним; правочин скасувати. При розгляді позовних вимог врахувати, що у даній ситуації були порушені права споживача: 1)Відключення( раптове) без попередження є грубим порушенням прав Позивача. 2)Використання погроз і тиску на позивача. 3) Використання примусу до підписання договору. 4) Примушення до замовлення повторних технічних умов. 5) Примушення до повторної оплати підключення. 6) Примушення до придбання нового лічильника. 7) Неупереджене відношення до Відповідача, як до людини. 8) Неможливість отримання жодного пояснення чи відповіді на питання. 9) Проведення всіх робіт за відсутністю Позивача, та без повідомлення чи попередження. 10) Відмова у внесенні даних про лічильник холодної води встановленого Відповідачем раніше в Договір. 10) Невчасне складання актів проведених робіт, та не присвоєння їм вхідного номеру. Визнати, що подальше укладання договору КП « Джерело» з власником квартири АДРЕСА_2 про надання послуг з надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення не потребує повторного розроблення технічних умов на підключення до системи центрального водопостачання та центрального водовідведення. Зобов`язати Відповідача опломбувати за кошти Позивача засіб обліку холодної води Бетар СГВ-15 після повірки та здійснювати нарахування водокористування на підставі показів даного лічильника води в квартирі. Зобов`язати Відповідача демонтувати засіб вузла комерційного обліку MLF smart в колодязі та повернути Позивачу.

Вивчивши матеріали позовної заяви на предмет дотримання позивачем вимог цивільного процесуального законодавства, встановлених для форми та змісту позовної заяви, суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

У позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Від змісту позовної заяви залежать дії суду щодо вирішення питання проведення подальших процесуальних дій по розгляду справи по суті, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовних вимог залежить і позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, для реалізації якого має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Тому позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо дотримання процесуального порядку форми та змісту позовної заяви.

Тобто в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст. ст. 175-177 ЦПК України, оскільки позивач не зазначив обставини, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертається до суду та обґрунтовує заявлені вимоги, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, із посиланням на докази в підтвердження обґрунтування заявлених вимог.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, передбачено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Визначивши у якості відповідача Комунальне підприємство з водопостачання та водовідведення «Джерело», позивачем не конкретизовано, які саме вимоги пред`явлено безпосередньо до відповідача, оскільки з обраного способу захисту не зазначено у який спосіб підлягає виконанню рішення суду.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору. Однак, матеріали позову не містять підтвердження щодо зареєстрованого місця проживання чи перебування позивача станом на час звернення до суду з даним позовом, що позбавляє суд визначити підсудність даної позовної заяви.

Згідно з ч. 5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Також, відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Вказуючи на належність засвідчення копії, суд зазначає, що ксерокопія документу повинна бути належної якості, з якої можливо прочитати весь зміст документу, де чітко видно всі його реквізити; поля документу не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів «Згідно з оригіналом», назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Зазначені вимоги, визначені ст. 95 ЦПК України, позивачем виконані не в повному обсязі.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Натомість, позивачем не зазначено, чи існують докази, які не можуть бути подані до позовної заяви.

Окрім цього, позивачем заявлені вимоги, які підлягають розгляду в порядку позовного провадження, у зв`язку з чим позивачу необхідно викласти свої вимоги згідно ст.175-177 ЦПК України, тобто в порядку позовних вимог.

Між тим, позивач керується ст.21 ЦПК України, якою встановлено право сторін на передачу спору на розгляд третейського суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, які зазначені у ст. 177 та ст. 175 ЦПК України та вважає за необхідне залишити її без руху, надавши позивачу десятиденний строк для усунення вищевказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства з водопостачання та водовідведення «Джерело» про захист прав споживача залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 5 днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що якщо вона відповідно до ухвали суду у встановлений строк не усуне зазначені недоліки заяви, вона вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя: В. А. Каліберда