Справа № 626/3726/24
Провадження № 2/626/119/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м.Берестин

Красноградський районний суд Харківської області

у складі головуючого судді Рибальченко І.Г,

за участю секретаря Матюхової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Берестинської міської ради Харківської області про встановлення фактів та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ

18.10.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Берестинської міської ради про встановлення фактів та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, зокрема просив: встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був прийнятий в члени КСП "Зоря" та станом на 26.04.1995 року був членом КСП "Зоря" з числа пенсіонерів; встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , відомості про якого зазначені в списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серія ХР-17-00-000373 - одна й та сама особа; визнати за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) по КСП "Зоря" розміром 6,51 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рахунок невитребуваних, нерозподілених земельних часток (паїв) КСП "Зоря" .

Ухвалою суду від 22.11.2024 у даній справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що провадження в справі слід закрити, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тлумачення ч.1 ст.293 ЦПК свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

У постанові ВП ВС від 10.04.2019 в справі №320/948/18 зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішення спору про право.

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений законом "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 та правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Відповідно до ст.ст.4, 26 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" органи державної реєстрації актів цивільного стану (центральний орган, відділи державної реєстрації актів цивільного стану головних управлінь юстиції в областях, районних у містах, міськрайонних управлінь юстиції належать до органів виконавчої влади. Дії або бездіяльність працівника органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, Міністерства закордонних справ та/або до суду.

Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень зазначеної норми. При розгляді цих справ суд установлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 вже звертався до Красноградського районного суду Харківської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, зокрема просив встановити факт, що ОСОБА_2 , станом на 24.04.1995 року був членом КСП "Зоря" з числа пенсіонерів; визнати за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) по КСП "Зоря" розміром 6,51 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рахунок невитребуваних, нерозподілених земельних часток (паїв) КСП"Зоря" .

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 14 серпня 2024 року у справі № 626/1364/24 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Красноградської міської ради Харківської області з третьою особою ПАОП "Зоря" про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом було відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Необхідність застосування вказаної норми права зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно тотожні сторони, підстави та предмет спору. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 дійшла висновку про те, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 просив встановити факт, що ОСОБА_2 , станом на 24.04.1995 року був членом КСП "Зоря" з числа пенсіонерів; визнати за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) по КСП "Зоря" розміром 6,51 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рахунок невитребуваних, нерозподілених земельних часток (паїв) КСП"Зоря". Тобто предмет позовних заяв в справі № 626/1364/24 та справа № 626/3726/24 в обох випадках є тотожним.

У судовій практиці Великої Палати Верховного Суду йдеться про те, що загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень (див. постанову від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц). Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. Дія вказаного принципу проявляється не лише у чіткості та зрозумілості закону, скільки в процесі його правозастосування. Гарантія остаточності та обов`язковості судових рішень є складовими принципу правової визначеності та означають, що остаточне рішення компетентного суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим як для сторін процесу, так і для суду, який ухвалив таке рішення, і не може переглядатися.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній.

Наведене виключає можливість розгляду позовної заяви про встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був прийнятий в члени КСП "Зоря" та станом на 26.04.1995 року був членом КСП "Зоря" з числа пенсіонерів; встановлення факту, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , відомості про якого зазначені в списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю серія ХР-17-00-000373 - одна й та сама особа; визнатнняза ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) по КСП "Зоря" розміром 6,51 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за рахунок невитребуваних, нерозподілених земельних часток (паїв) КСП "Зоря" , що є підставою для закриття провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК.

Керуючись ст.255 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Берестинської міської ради Харківської області про встановлення фактів та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: