Провадження № 2/761/2764/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс», ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди та несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс Груп» (далі по тексту - відповідач), ОСОБА_2 ( далі по тексту - відповідач 2) про стягнення майнової шкоди та несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП, в якій просить суд стягнути з відповідача 1 на її користь несплачену частину страхового відшкодування у розмірі 64746, 29 грн., з відповідача 2 - моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.

20.10.2023 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mercedes» р/н НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Кільцева дорога навпроти будинку по АДРЕСА_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями «Volkswagen» р/н НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2023 року у справі №759/21773/23 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано ОСОБА_2 . На виконання вимог Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №217287670 виданого АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», дійсного на дату ДТП. Керуючись нормами Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач звернулася до відповідача-1 та надала усі необхідні документи, передбачені ст. 35 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у тому числі Заяву про страхове відшкодування. За результатами розгляду вказаної заяви страховиком було здійснено розрахунок та виплачено лише частину належного розміру страхового відшкодування у сумі 84 525,95 грн. З метою визначення дійсного розміру заподіяного збитку, позивач замовила огляд пошкодженого транспортного засобу ФОП ОСОБА_3 . На підставі огляду було складено Звіт про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Volkswagen» р/н НОМЕР_3 . Так, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №1862, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen» р/н НОМЕР_4 склала 420 415,07 грн., ринкова вартість вказаного транспортного засобу на момент ДТП складала 350 272,24 грн. Таким чином, транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу до ДТП. У відповідності до зобов?язуючої пропозиції Страховика, вартість транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень склала 201 000,00 грн. Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню шкода завдана внаслідок ДТП у розмірі: 350 272,24 грн. (вартість транспортного засобу до ДТП) - 201 000,00 грн. (вартість транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень) - 84 525,95 грн. (сплачене страхове відшкодування) = 64 746,29 грн. Належний позивачеві автомобіль «Volkswagen» р/н НОМЕР_4 , був її основним засобом пересування, а тому пошкодження автомобіля в ДТП завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на її моральний стан. Таким чином, позивач вказує, що пошкодженням автомобіля їй було завдано моральної шкоди. У зв`язку з чим, моральна шкода, завдана протиправними діями відповідача-2, внаслідок яких було пошкоджено транспортний засіб «Volkswagen» р/н НОМЕР_5 , за внутрішнім переконанням позивача, з урахуванням принципів розумності і справедливості, має бути відшкодована та позивач її оцінює у 15 000,00 грн. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати, витрати на професійну правничу допомогу.

Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.

Ухвалою суду від 29.08.2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України.

22.10.2024 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача 1, відповідно до якого останній заперечує проти позову, та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог з огляду на те, що страховиком було відшкодовано позивачу суму страхового відшкодування та у відповідача 1 відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем. Вказує, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в Страховій компанії «Брокбізнес» згідно полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP 16. 23.10.2023 року позивач звернувся до СК «Брокбізнес» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. 27.10.2023 року пошкоджений транспортний засіб Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 був оглянутий експертом, про що було складено акт № 2 огляду. Відповідно до звіту №147919 від 08.11.2023 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданий власнику «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок пошкодження під час ДТП становить 287 125, 95 грн. без ПДВ. Відповідно до довідки №147919 від 19.11.2023 року про ймовірну ринкову вартість транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 в пошкодженому стані становить 201 000, 00 грн. 05.12.2023 року на підставі № 147919 від 08.11.2023 року та довідки № 147919 від 19.11.2023 року, було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт №112570/1 та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 84 525, 95 грн. Зазначав, що наданий позивачем звіт №1862 від 27.11.2023 року не є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір матеріального збитку позивача та не може бути прийнятий судом, оскільки при його дослідженні було встановлено ряд неточностей та невідповідностей, що суперечить Методиці його проведення. Окрім того, вважав необгрунтованими та неспівмірними зі складністю справи розмір витрат на правову допомогу, які просить стягнути відповідач.

Відповідач 2 правом подачі відзиву не скористався.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу 2 направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 484), проте, відповідно до довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду «за закінченням терміну зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

12.12.2024 року на електронну пошту Шевченківського районного суду міста Києва від адвоката Конюшка Д.Б. надійшли заяви про призначення судової автотоварознавчої експертизи та виправлення описки в тексті позовної заяви у вказаній цивільній справі.

Ухвалою суду від 30.12.2024 року вказані заяви залишено без розгляду на підставі ч.4 ст.183 ЦПК України, роз`яснено адвокату, що він (як адвокат, який повинен зареєструвати свою офіційну електронну адресу в ЄСІТС в обов`язковому порядку) не позбавлений права на звернення до суду з відповідними заявами повторно у встановлений законом спосіб (шляхом формування документа у системі «Електронний суд» або засобами звичайного поштового зв`язку).

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступних висновків та встановив наступні фактични обставини справи.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування(пункт 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором (пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Щодо вимоги позову до відповідача-1, судом встановлено наступне.

20.10.2023 року о 20 год. 20 хв. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Mercedes» р/н НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Кільцева дорога навпроти будинку по вул.Зодчих, 36, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілями «Volkswagen» р/н НОМЕР_2 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2023 у справі №759/21773/23 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, внаслідок якого трапилась зазначена дорожньо-транспортна подія, визнано ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність винної особи на момент настання ДТП була застрахована відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №217287670 виданого АТ «СК «ББС ІНШУРАНС», дійсного на дату ДТП.

23.10.2023 року позивач звернувся до Страхова компанія «Брокбізнес» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

Судом встановлено, що ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» перейменоване у Акціонерне товариство «Страхова компанія "ББС Іншуранс".

27 жовтня 2023 пошкоджений транспортний засіб Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 був оглянутий експертом відповідача, про що було складено акт № 2 огляду.

Відповідно до звіту №147919 від 08.11.2023 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданий власнику «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок пошкодження під час ДТП становить 287 125, 95 грн. (двісті вісімдесят сім тисяч сто двадцять п?ять гривень 95 коп.) без ПДВ.

Відповідно до довідки №147919 від 19.11.2023 року про ймовірну ринкову вартість транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 в пошкодженому стані становить 201 000, 00 грн. (двісті одна тисяча гривень 00 коп.).

05 грудня 2023 року на підставі звіту № 147919 від 08.11.2023 року та довідки №147919 від 19.11.2023 року, було здійснено розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт №112570/1 та здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 84 525, 95 грн. (вісімдесят чотири тисяч п?ятсот двадцять п?ять гривень 95 коп.), що не заперечується сторонами.

Згідно зі звітом на замовлення позивача № 1862 від 27.11.2023 року вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля ««Volkswagen» p/н НОМЕР_6 , внаслідок пошкодження при ДТП складає 350272, 24 грн.

Також, відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку №1862, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen» р/н НОМЕР_4 склала 420 415,07 грн., ринкова вартість вказаного транспортного засобу на момент ДТП складала 350 272,24 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до змісту вказаної норми потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди для визначення розміру страхового відшкодування за правилами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів лише в тому випадку, коли представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не направить свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Пунктом 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

27.10.2023 року, тобто в межах визначеного ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку представник відповідача у присутності позивача оглянув пошкоджений транспортний засіб, про що складений відповідний акт № 2.

На підставі акта суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 склав звіт від 147919 від 08.11.2023 року, згідно з яким вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_7 становить 287 125, 95 грн. без ПДВ.

Відповідно до довідки №147919 від 19.11.2023 року про ймовірну ринкову вартість транспортного засобу «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 в пошкодженому стані становить 201 000, 00 грн. (двісті одна тисяча гривень 00 коп.).

Таким чином, автомобіль «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_2 вважається фізично знищеним, а тому його власнику було сплачено різницю між вартістю автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Зазначена сума страхового відшкодування була виплачена позивачу 05.12.2023 року.

Відтак, відповідачем було виконано вимоги Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивач вважає розмір виплаченого страхового відшкодування заниженим, посилаючись на складений на її замовлення звіт № 1862 від 27.11.2023 року, складений суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 », згідно з яким вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля ««Volkswagen» p/н НОМЕР_6 , внаслідок пошкодження при ДТП складає 350272, 24 грн.

Разом з тим, складений на замовлення позивача звіт не спростовує правильність визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля спеціалістом відповідача.

Позивач не надала доказів того, що при визначенні вартості відновлювального ремонту відповідачем не були враховані якісь пошкодження або занижена вартість на певні роботи чи запасні частини.

Після повернення судом заяви ОСОБА_5 про призначення судової автотоварознавчої експертизи на підставі ч.4 ст.184 ЦПК України, питання про призначення в справі відповідної експертизи для з`ясування вказаних обставин ні позивач, ні її представник не порушували, хоча обов`язок доказування щодо розміру матеріальної шкоди покладається на позивача.

При цьому, суд роз`яснив адвокату, що він (як адвокат, який повинен зареєструвати свою офіційну електронну адресу в ЄСІТС в обов`язковому порядку) не позбавлений права на звернення до суду з заявою повторно у встановлений законом спосіб (шляхом формування документа у системі «Електронний суд» або засобами звичайного поштового зв`язку).

Так, з положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, зокрема вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач необґрунтовано вимагає відшкодування за рахунок відповідача частини невиплаченого страхового відшкодування.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 2 моральної шкоди в розмірі 15000 гривень суд зазначає наступне.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз змісту ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою врегульовано відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, дає підстави для висновку, що відшкодування моральної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу, належного потерпілій особі, не є обов`язком страховика.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.п.3,9) № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що неправомірними діями відповідача 2, які виразились у порушенні правил дорожнього руху, в результаті чого відбулась дорожньо - транспортна пригода, позивачу були завдані певні моральні страждання, однак вважає, що визначена позивачем сума для відшкодування моральної шкоди є завищеною.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст.89 ЦПК України).

З огляду на зазначене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд, оцінюючи докази, надані позивачем в обґрунтування спричинення останній моральних страждань, вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення моральної шкоди частково, а саме в розмірі 5000,00 грн.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 грн, то на підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги від 06.08.2024 року укладений з адвокатом Конюшко Д.Б., ордер про надання правничої (правової) допомоги, акт виконаних робіт на 10000 грн.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем, суд виходить з того, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідачів, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При цьому, суд частково враховує заперечення відповідача АТ «Страхова компанія «ББС Іншуранс» у яких він просить про зменшення витрат на правничу допомогу понесених позивачем, з урахуванням суми позову та складності справи, а також бере до уваги те, що позов підлягає задоволенню частково в частині вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача2.

Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 справа № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також при вирішенні питання про розподіл судових витрат відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України суд повинен врахувати, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, дії сторони щодо досудового вирішення спору.

Таким чином, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, задоволення позовних вимог частково, значення справи для сторін, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, дійшов до висновку про стягнення судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу з відповідача 2 в розмірі 1 000 грн. Зазначений розмір витрат на правову допомогу є належним та співмірним із характером правовідносин та складністю справи, а також пропорційний задоволеним вимогам позивача щодо вказаного відповідача.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд застосовує вимоги ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76-81, 141, 258-259, 263, 274, 279, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс», ОСОБА_2 , про стягнення майнової шкоди та несплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок ДТП, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн., судовий збір в розмірі 1211,20 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників судового розгляду:

ОСОБА_1 : рнокпп НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 ;

Акціонерне товариство «СК «ББС ІНШУРАНС»: , м. Київ, вул.Білоруська, 3.

ОСОБА_2 : рнокпп НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 10.02.2025 року.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА