РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року

м. Рівне

Справа № 569/12395/23

Провадження № 22-ц/4815/57/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструка С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання: Хлуд І.П.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_3 та Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року заявник ОСОБА_3 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області в якій просить визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною; встановити опіку над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та призначити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 її опікуном.

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , доводиться заявнику бабусею. На протязі останніх двох-трьох років вона через свій стан психічного здоров`я постійно потребує стороннього догляду. Стан її здоров`я постійно погіршувався. Останнім часом у неї проявляються галюцинації, вона не усвідомлює своїх дій, втрачає орієнтацію, не впізнає близьких людей. Після перенесених інсультів не може пересуватись самостійно, перебуває в інвалідному візку, потребує постійного стороннього догляду, однак не сприймає незнайомих людей, які могли б доглянути її і поводиться з ними вкрай агресивно, що погіршує її стан здоров`я. Крім того у неї постійне зниження пам`яті на текучі та минулі події, розгубленість, метушня, упертість, порушення сну, постійні скарги на головні болі, неадекватна поведінка в звичайних життєвих ситуаціях. Розлад її здоров`я носить хронічні стійко прогресуючи ускладнення, внаслідок чого вона не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Зазначене вище свідчить про хронічний, стійкий психічний розлад здоров`я, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у своєму повсякденному житті та потребує постійного стороннього догляду. Заявник зазначає, що в нього добрий стан здоров`я, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживає і на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2024 року заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки над нею та призначення опікуна задоволено частково.

Визнано недієздатною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради здійснювати опіку над недієздатною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до призначення її опікуна.

Встановлено строк дії даного рішення два роки з моменту набрання ним законної сили.

Роз`яснено заявнику, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше п`ятнадцяти днів до закінчення строку дії даного рішення.

В поданих апеляційних скаргах на рішення суду в частині відмови у призначенні опікуна, ОСОБА_3 та Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити в повному обсязі.

Апелянт ОСОБА_3 вказує, що проживає з бабусею ОСОБА_4 за однією адресою, має реальну можливість доглядати за нею та утримувати матеріально, а мама, ОСОБА_5 (донька ОСОБА_4 ) через професійну діяльність (вчитель) та захворювання не може забезпечити належний догляд.

Звертає увагу, що на відміну від ОСОБА_5 має приязні взаємини з підопічною.

Зазначає, що ОСОБА_5 не виявила бажання стати опікуном та не заперечує щодо його кандидатури.

Щодо зазначення у висновку судово-психіатричного експерта №95/24 від 11.04.2024 року інформації про те, що після перенесених інсультів за ОСОБА_4 доглядала донька, то така можливість була лише під час карантину, коли навчання проводилось дистанційно.

Апелянт Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради не погоджується з висновком місцевого суду щодо необґрунтованості подання ООП. Вказує, що син підопічної ОСОБА_6 проживає на території можливих бойових дій (Чернігівський район, Корюківський район, с. Сядрине), не заперечує щодо призначення племінника опікуном.

Донька ОСОБА_5 через трудову зайнятість, стан здоров`я та сімейні конфлікти не може прийняти опіку над ОСОБА_4 , не заперечує щодо можливості призначення опікуном ОСОБА_3 ..

Звертають увагу, що у висновку експерта зазначено, що ОСОБА_3 супроводжував ОСОБА_4 , а вона попри свій стан здоров`я впізнає внука та пригадує його ім`я.

Відтак вважають, що подання підготовлено та направлено до суду у відповідності до чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволеної заяви про визнання особи недієздатною, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 27 жовтня 1999 року, ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Рівне, про що складено відповідний актовий запис за №1836. Батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Згідно копії свідоцтва про шлюб від 27.02.1998 р. ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 27.02.1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис №194.

Відповідно до акту обстеження житлових умов про фактичне проживання від 04.07.2023 року в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , проживає її мама - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За висновками амбулаторної судово-психіатричної експертизи №95/24 від 11.04.2024 року, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 виявляє ознаки стійкого психічного розладу у вигляді судинної деменції з гострим початком (F01.0 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що за змістом статті 39 ЦК України дає суду підстави для визнання ОСОБА_4 недієздатною.

Органом опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надано суду Подання від 02.07.2024 року №08-01-932/24, в якому орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 опікуном ОСОБА_4 .

Із подання органу опіки та піклування від 02.07.2024 р. слідує, що чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_6 , 1938р.н. помер в 2015 році.

Син - ОСОБА_8 , 1962 р.н., пенсіонер за віком, одружений, має двох доньок, які проживають за кордоном (в Польщі та Німеччині), зареєстрований та проживає в Чернігівській області, Корюківський район, с.Сядрине. В своїй заяві ОСОБА_9 зазначає, що не в змозі бути опікуном своєї матері у зв`язку з постійним проживанням в селі Сядрине, Корюківського району, яке увійшло до переліку територій можливих бойових дій (на даний час в селі немає можливості отримувати медичну допомогу). ОСОБА_10 не заперечує щодо призначення племінника, ОСОБА_11 , опікуном його мами ОСОБА_12 .

Донька - ОСОБА_5 , 1970 р.н., одружена, має сина, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює вчителем початкових класів в Рівненському ліцеї №11. В своїй заяві ОСОБА_13 зазначає, що не в змозі бути опікуном своєї мами у зв`язку з станом здоров`я та сімейними конфліктами, які виникали між нею та ОСОБА_14 , тому не заперечує щодо призначення сина, ОСОБА_11 , опікуном над її мамою.

Відмовляючи в задоволенні заяви в частині призначення ОСОБА_3 опікуном недієздатної ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що висновок органу опіки і піклування Рівненської міської ради, без доказів неможливості призначення опікуном ОСОБА_5 , яка вже здійснювала догляд не є достатньо обґрунтованим.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №336/5652/18 зазначив, що відповідно до ч.1 ст.67 ЦК України, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі №753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Погоджуючись з висновками суду, колегія суддів також вважає, що подання органу опіки та піклування належної, повної та обґрунтованої мотивації щодо пріорітету заявника порівняно з рідними донькою та сином в питанні взяття опіки над недієздатною ОСОБА_4 не містить.

Таким чином, апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 січня 2025 року.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.