Номер провадження: 22-з/813/115/25
Справа № 501/14/15-ц
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

31.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Комлевої О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та Дришлюка А.І. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал») до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14 квітня 2020 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 05 серпня 2020 року Головко Д.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на вищевказане заочне рішення, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення у повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями суддею-доповідачем було обрано суддю Громіка Р.Д., судді-учасники колегії: Дришлюк А.І., Драгомерецький М.М.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року призначено справу до розгляду.

24 січня 2025 року до апеляційного суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та Дришлюка А.І.

Заява обґрунтована тим, що цивільна справа 4 роки та 3 місяці не розглянута, а суддями не вживаються заходи щодо розгляду справи протягом розумних строків всупереч положеннями ч. 1 ст. 371 ЦПК України, відповідно до якої апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції суду має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Крім того, відповідач зазначає, що ним готується та буде подана відповідна скарга до Вищої Ради Правосуддя, після прийняття якої у цього складу суду може виникнути до нього певна упередженість та необ`єктивність.

Враховуючи вищезазначене відповідач посилаючись на п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України зазначає, що він не довіряє даному складу суду, тому заявляє даний відвід.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 січня 2025 року колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу та справу передано для вирішення питання про заявлений відвід в порядку ст. 40 ЦПК України.

30 січня 2025 року автоматизованою системою документообігу суду розподілено справу судді Комлевій О.С. для вирішення питання про відвід складу суду.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши підстави заяви про відвід, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відвід колегії суддів заявлено на підставі п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, а саме: наявності обставин, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судової колегії.

Так, статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Заявник вважає, що суддями не вживаються заходи щодо розгляду справи протягом розумних строків всупереч положенням ч.1 ст. 371 ЦПК.

Проте в Одеському апеляцiйному судi iснує проблема недоукомплектування суддiвського корпусу, що спричиняє надмiрне навантаження на суддiв апеляцiйного суду та може впливати на тривалiсть строкiв розгляду справ.

З 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції здійснюється розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справ по незалежним від суду причинам.

Також, з відповіді начальника відділу діловодства та обліку звернень громадян на адвокатський запит адвоката Білика В.С, в інтересах ОСОБА_1 вбачається, що заявнику надано вичерпну інформацію з приводу підстав відкладення кожного судового засідання (а.с.167, 168 т.2).

Сумніви заявника, щодо неупередженості та необ`єктивності колегії суддів при розгляді даної справи не ґрунтуються на фактичних даних, а є її суб`єктивним припущенням, що не може бути достатньою підставою, в розумінні ст.36 ЦПК України, для відводу суддів.

Несприятлива позиція суду, особами, які беруть участь у справі, з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості. Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах. Припущення не є підставою, у даному випадку, для задоволення заяви про відвід.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено жодних обмежень права будь-якої особи на звернення до ВРП зі скаргою стосовно рішень чи дій судді, в тому числі, й обмежень щодо звернення учасника судового провадження з дисциплінарною скаргою до закінчення розгляду справи. Подання скарги на суддю є правом особи, що, за загальним правилом, не створює конфлікту інтересів та не спричиняє тиску на суд.

Тому, суд враховує, що згідно з неодноразовими роз`ясненнями Вищої ради правосуддя у своїх рішеннях подання скарги на суддю не є підставою для його відводу (самовідводу).

З урахуванням вищевикладеного, оскільки заявником не надано доказів щодо наявності обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, тому підстави для відводу суддів, передбачені п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, відсутні.

Аналіз матеріалів справи показує, що заява про відвід суддів не містить жодної об`єктивної підстави, яка б свідчила про необхідність відведення суддів та не відповідає меті цивільного судочинства, оскільки в основу її покладені припущення щодо необ`єктивності суддів. Жодних конкретних обставин, які б могли свідчити про упередженість колегії суддів заява не містить.

Крім того, слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

Враховуючи викладене, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, а також відсутність будь-яких, передбачених законом обставин та доказів, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та Дришлюка А.І., апеляційний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та Дришлюка А.І. за наведених обставин задоволенню не підлягає.

Інших підстав, які викликають сумнів в об`єктивності чи неупередженості суддів заявник не навів.

З огляду на викладене правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та Дришлюка А.І. не встановлено.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М. та Дришлюка А.І. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.С. Комлева