Справа № 466/7859/23 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчука О.І.
Провадження № 22-ц/811/1267/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

розглянувши в місті Львові, в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

27.07.2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 30 754,03 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2015 року розірвано. Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 11.11.2019 року Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ №466/9284/19 про стягнення з ОСОБА_2 в її користь аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх доходів відповідача. Зазначений судовий наказ перебуває на примусовому виконанні у Тернопільському відділі державної виконавчої служби у Тернопільському районі ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ), що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 60707587 від 26.11.2019 року. 08.09.2021 року вона звернулася до Тернопільського ВДВС у ТР ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ) з заявою, в якій повідомила виконавчу службу про те, що ОСОБА_2 рішенням Білецької сільської ради №8 від 18.11.2020 року затверджений на посаду старости села Чистилів Тернопільської області Тернопільського району, просила винести постанову про звернення стягнення на заробітну плату і пенсію боржника та скерувати таку постанову за місцем роботи останнього для її виконання. Зазначала, що у зв`язку зі свідомим неповідомленням боржником виконавчої служби про своє працевлаштування, починаючи з листопада 2020 року сплата аліментів проводилась у неповному обсязі, внаслідок чого у ОСОБА_2 виникла заборгованість зі сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця станом на 01.07.2023 року. Враховуючи доведеність вини відповідача у виникненні боргу зі сплати аліментів, важала підставним позовом про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів. Просила позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів в розмірі 30754,03 грн - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що поза увагою суду залишилося те, що стягнення з ОСОБА_2 аліментів у неповному розмірі мало місце саме у зв`язку зі свідомим неповідомленням боржником виконавчої служби про своє працевлаштування, починаючи з листопада 2020 року, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем станом на 01.07.2023 року. Так, відповідно до наданого суду розрахунку державного виконавця заборгованість боржника зі сплати аліментів виникла у період з 1 листопада 2020 року по 31 березня 2022 року (16 місяців = грудень 2020 - 31 день + 365 днів 2021 року + 90 днів січень,лютий, березень 2022 року) та становить 486 днів. Відтак, сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити в її користь, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, становить 30 754,03 грн. Враховуючи, що відповідачем не доведено належними доказами відсутність його вини у сплаті аліментів в неповному розмірі, внаслідок чого у нього виникла заборгованість зі слати аліментів за рішенням суду, вважає пред`явлений нею позов підставним, а висновок суду про відмову у задоволенні її позову таким, що не відповідає встановленим обставинам та вимогам закону.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Частина 3 зазначеної норми закону вказує на те, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожний день прострочення від дня прострочення аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення рішення про стягнення пені, але не більше 100% заборгованості лише у разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена уст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Тобто стягнення пені, передбаченої абзацом 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України).

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладенимому у постанові Великої Палати від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11.11.2019 року Шевченківським районним судом м. Львова видано судовий наказ №466/9284/19 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу та заробітку, щомісячно, починаючи з 07.11.2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7).

Постановою державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області від 26.11.2019 року відкрито виконавче провадження № 60707587 з виконання судового наказу Шевченківського районного суду м. Львова №466/9284/19 від 11.11.2019 (а.с.8).

Як убачається з листа Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №12121 від 08.09.2023 року, згідно відповіді ПФУ про осіб-боржників, які отримують пенсії від 07.09.2020 року, боржник отримує пенсію у Головному територіальному ПФУ у Тернопільській області. Згідно відповіді ДПС України в Тернопільській області про джерела отримання доходів боржників-фізичних осіб від 07.09.2021 року ОСОБА_2 отримує дохід у Білецькій сільській раді.

13.04.2020 державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 60707587 з виконання судового наказу №466/9284/19 винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 12).

Листом №31 від 16.12.2020 року відповідач ОСОБА_2 повідомив Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області про затвердження його рішенням Білецької сільської ради № 8 від 18.11.2020 року старостою села Чистилів Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та просив стягувати з його ( ОСОБА_2 ) заробітної плати аліменти в розмірі 25% доходу на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с.25-26).

10.09.2021 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яку направлено до Білецької сільської ради для виконання.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах №17293 від 01.07.2023, виданого державним виконавцем Тернопільського ВДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Туаєвою К.Б., у виконавчому провадженні щодо примусового виконання судового наказу №466/9284/19, з листопада 2020 по червень 2023 заборгованість ОСОБА_2 по аліментах становила 4 792,65 грн, однак станом на 01.07.2023 заборгованість відсутня (переплата 2722,09 грн).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 60707587 від 12.02.2024 року № 28558 станом на 01.02.2024 борг зі сплати аліментів у ОСОБА_2 відсутній.

Відповідно до листа Тернопільського ВДВС Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №47672 від 11.03.2024 року боржником ОСОБА_2 самостійно сплачено аліменти у розмірі 46258,90 грн в користь стягувача у виконавчому провадженні №60707587.

З квитанцій, долучених відповідачем до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 сплачував кошти на рахунок Тернопільського ВДВС на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема 12.10.2021 в розмірі 5000,00 грн, 19.10.2021 в розмірі 5000,00 грн, 26.10.2021 в розмірі 6000,00 грн, 02.11.2021 в розмірі 2652,00 грн, 09.11.2021 в розмірі 5000,00 грн, 16.11.2021 в розмірі 4000,00 грн, 16.11.2021 в розмірі 1545,31 грн, 07.12.2021 в розмірі 1000,48 грн, 08.12.2021 в розмірі 2056,00 грн, 20.12.2021 в розмірі 2000,00 грн, 25.01.2022 в розмірі 2000,00 грн, 28.01.2022 в розмірі 254,61 грн, 09.02.2022 в розмірі 1639,22 грн, 16.02.2022 в розмірі 2000,00 грн, 25.02.2022 в розмірі 800,00 грн, 11.03.2022 в розмірі 2000,00 грн, 01.04.2022 в розмірі 800,00 грн, 16.04.2022 в розмірі 200,00 грн, 19.04.2022 в розмірі 122,26 грн, 29.04.2022 в розмірі 2772,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в діях відповідача ОСОБА_2 відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки останній вважав, що у зв`язку з його офіційним працевлаштуванням у Білецькій сільській раді аліменти підлягають стягненню державним виконавцем з його заробітної плати шляхом вчинення відповідних виконавчих дій без його особистої у цьому участі. Разом з тим, у зв`язку з бездіяльністю державного виконавця постанова про стягнення на заробітну плату відповідача не була прийнята до виконання і як наслідок розмір заборгованості по аліментах зростав з незалежних від відповідача причин, що свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах та підтверджує безпідставність пред`явлених ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 пені за прострочення сплати аліментів.

З таким висновком суду першої інстанції колегії суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи, якими встановлено відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем своєчасно виплачена заборгованість по сплаті аліментів одразу, коли йому стало відомо про наявність такої.

Разом з тим, позивачем ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій не надано належних доказів на підтвердження наявності вини боржника ОСОБА_2 у простроченні сплати ним аліментів в період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2022 року.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 31 січня 2025 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 27 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31 січня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра