Справа № 346/6198/24
Провадження № 2/346/488/25
11 лютого 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
у складі: головуючої судді Сольського В.В.
за участі секретаря судового засідання Біди Ю.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
представник ТОВ "ФК "ПІНГ ПОНГ" звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 11 квітня 2021 року відповідач в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН» подав заявку на отримання кредиту. Отримав одноразовий ідентифікатор, при введенні якого підтвердив прийняття умов Договору про споживчий кредит, який знаходиться в особистому кабінеті споживача та на офіційному веб-сайті товариства. Відповідач отримав проект кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма умовами та правилами, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною договору. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором підтвердив прийняття пропозиції укласти договір у формі електронного правочину.
Таким чином 11 квітня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 був укладений електронний Договір про споживчий кредит № 102252135, відповідно до умов якого відповідачу було перераховано кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 20 000 грн.
29 липня 2021 року між ТОВ МІЛОАН та ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 05Т, за яким ТОВ МІЛОАН відступило право вимоги за Договором про споживчий кредит № 102252135, а ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС набуло такого права вимоги.
24 січня 2022року між ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС та позивачем було укладено Договір факторингу № 1/15, за умовами якого позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 102252135.
Зазначає, що відповідач не виконував належним чином зобов`язання за вказаним договором у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, яка відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу становить 86 000 грн. та складається із: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 66 000 грн заборгованість за відсотками.
Вказує, що позивач намагався вжити заходів досудового врегулювання спору, шляхом направлення на адресу відповідача Досудової вимоги про сплату заборгованості за Договором про споживчий кредит.
Оскільки, відповідач не повернув заборгованість по кредиту, позивач просить стягнути з нього вказану заборгованість за договором та понесені судові витрати, розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечує.
18 листопада 2024 року даний позов прийнято до розгляду судом, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відзиву на позов суду не подав.
Інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надала згоду на такий порядок розгляду справи.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Судом встановлено, що 11 квітня 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102252135 (а.с. 41-49).
Згідно п.п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.
Згідно п.п. 1.2., 1.3., 1.4. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 грн. Кредит надається загальним строком на 30 днів з 11 квітня 2021 р. Термін повернення кредиту і сплати комісії на надання кредиту та процентів за користування кредитом 11 травня 2021 року
Відповідно п. 1.5. загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позивальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 6 000 грн в грошовому виразі та 365 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позивальника за кредитом складає 26 000 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтована реальна річна процентна ставка, орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що кредитодавець та позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 Договору.
Відповідно до 1.5.2. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 6 000 грн, які нараховуються за ставкою 1,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно 2.2.1.догоору позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.3. договору, в один з термінів (дат) вказаних в п.1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2., в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору.
Згідно п. 2.4.1. позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Якщо після завершення строку кредитування визначеного згідно п. 1.3 та 2.23 договору, заборгованість буде погашена позичальником.
11 квітня 2021 року на рахунок ОСОБА_1 від ТОВ "Мілоан" перераховано 20 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням 26665332 (а.с. 62).
29 липня 2021 року між ТОВ МІЛОАН та ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 05Т, за яким ТОВ МІЛОАН відступило право вимоги за Договором про споживчий кредит № 102252135, а ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС набуло такого права вимоги.
24 січня 2022року між ТОВ ДІДЖИ ФІНАНС та позивачем було укладено Договір факторингу № 1/15, за умовами якого позивач набув права вимоги до ОСОБА_1 за Договором про споживчий кредит № 102252135.
Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка становить 86 000 грн та складається із: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 66 000 грн заборгованість за відсотками (а.с. 16).
02 вересня 2024 року ТОВ «ФК «ПІНГПОНГ» на адресу ОСОБА_1 , зазначену в кредитному договорі направлено повідомлення про відступлення права та роз`яснено порядок погашення заборгованості по кредитному договору № 102252135 від 11.04.2021 року (а.с. 63).
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України.
Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України).
Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладення електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини інших електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
За статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 ЗУ «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до частини 5 статті 11 ЗУ «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.
Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано.
Судом враховано, що ТОВ "МІЛОАН" свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 102252135 від 11.04.2021 року виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджено наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення.
Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконував, у результаті чого заборгованість відповідача за кредитом яка становить 86 000 грн.
Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 512, статтею 514, частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, на день винесення судом рішення, жодного доказу оплати відповідачем на рахунок позивача заборгованості в повному обсязі чи її частини за вищевказаним кредитом, суду не надано, також відповідачем не надано суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на підтвердження іншої суми заборгованості, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач, як новий кредитор за кредитним договором, набув право вимоги до відповідача, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість відповідача за кредитним договором.
Таким чином, проаналізувавши зміст спірного договору, суд встановив, що договір про споживчий кредит № 102252135 від 11.04.2021 року містить всі істотні умови, відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його електронним підписом про прийняття пропозиції укласти договір, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 86 000 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Також позивач просить стягнути з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 6 000,00 грн.
На підтвердження таких витрат надано суду відповідний Договір про надання правничої допомоги, детальні описи наданих послуг, акти приймання-передачі наданих послуг у справі, тому суд приходить до переконання, що вказані витрати на правову допомогу є співмірними зі складністю справи та підлягають до задоволення, оскільки зумовлені порушеними правами позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 280-289, 352, 354 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПІНГ-ПОНГ" заборгованість за договором про споживчий кредит № 102252135 від 11.04.2021 року у розмірі 86 000 (вісімдесят шість тисяч ) гривень, в тому числі: 20 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 66 000 грн - заборгованості за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ПІНГ-ПОНГ" судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_1 .
Суддя: Сольський В. В.