Справа № 464/6904/24 Провадження № 2/450/753/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мусієвського В. Є.

при секретарі Расяк С.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників судового розгляду в приміщенні суду м. Пустомити цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулась в Сихівський районний суд м. Львова з позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4389507, укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «Авентус Україна» 29.06.2021 року, у розмірі 12557 грн. 66 коп., яка складається з 5050 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7414 грн. заборгованості по відсотках, 80 грн. 80 коп. інфляційного збільшення та 12 грн. 86 коп. 3 % річних; за кредитним договором № 3701519, укладеним між ОСОБА_1 та ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» 05.11.2021 року, у розмірі 3756 грн. 43 коп., яка складається з 2673 грн. 60 коп. заборгованості за тілом кредиту, 969 грн. 12 коп. заборгованості по відсотках, 94 грн. 60 коп. інфляційного збільшення та 19 грн. 11 коп. 3 % річних.

Мотивувала позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 звернулась до ТзОВ «Авентус Україна» і уклала 29.06.2021 року кредитний договір № 4389507 на умовах фінансового кредиту, отримавши грошові кошти у розмірі 5050 грн. строком на 30 днів з можливістю автоматичної пролонгації зі сплатою зниженої процентної ставки 1,805 % на день та стандартної процентної ставки 1,9 % на день. 29.06.2021 року на виконання умов договору ТзОВ «Авентус Україна» передано відповідачу грошові кошти у розмірі 5050 грн. Натомість, відповідач не виконала свої зобов`язання і не повернула кошти в порядку та у строки встановлені договором, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором № 4389507 від 29.06.2021 року в розмірі 12557 грн. 66 коп., яка складається з 5050 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7414 грн. заборгованості по відсотках, 80 грн. 80 коп. інфляційного збільшення та 12 грн. 86 коп. 3 % річних. Зазначила, що на підставі договору факторингу № 24-01/2022 від 24.01.2022 року, укладеного між ТзОВ «Авентус Україна» і ТзОВ «Вердикт Капітал», останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4389507 від 29.06.2021 року. 10 січня 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, внаслідок чого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 4389507 від 29.06.2021 року. 05.11.2021 року ОСОБА_1 звернулась до ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» і уклала кредитний договір № 3701519 на умовах фінансового кредиту, отримавши грошові кошти у розмірі 2673 грн. 60 коп. строком на 15 днів з можливістю автоматичної пролонгації зі сплатою процентної ставки 0,25 % на день протягом перших 15-ти днів та 2,5 % на день протягом наступних 28 днів. 05.11.2021 року на виконання умов договору ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» передано відповідачу грошові кошти у розмірі 2673 грн. 60 коп. Натомість, відповідач не виконала свої зобов`язання та не повернула кошти в порядку та у строки встановлені договором, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором № 3701519 від 05.11.2021 року в розмірі 3756 грн. 43 коп., яка складається з 2673 грн. 60 коп. заборгованості за тілом кредиту, 969 грн. 12 коп. заборгованості по відсотках, 94 грн. 60 коп. інфляційного збільшення та 19 грн. 11 коп. 3 % річних. Зазначила, що на підставі договору факторингу № 29/11-1 від 29.11.2021 року, укладеного між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» і ТзОВ «Вердикт Капітал», останнє набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 3701519 від 05.11.2021 року. 10 березня 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-03/2023/01, внаслідок чого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 3701519 від 05.11.2021 року. Враховуючи наведене, просила позовні вимоги задовольнити, а судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3028 грн. та 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з відповідача.

Ухвалою судді Сихівського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2024 року матеріали цивільної справи переданого за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області, які отримано 08 листопада 2024 року.

Ухвалою від 11 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач повідомлялась про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції.

У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

В силу ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У відповідності до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Судом встановлено, що 29.06.2021 року ОСОБА_1 уклала з ТзОВ «Авентус Україна» кредитний договір № 4389507 шляхом підписання такого, додатку № 1 до нього та паспорту споживчого кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором M353625, внаслідок чого отримала грошові кошти у розмірі 5050 грн. строком на 30 днів з можливістю автоматичної пролонгації зі сплатою зниженої процентної ставки 1,805 % на день та стандартної процентної ставки 1,9 % на день.

Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 4389507 від 29.06.2021 року, що підтверджується долученою до матеріалів позовної заяви відповіддю ТзОВ «Авентус Україна» № 4254 від 08 березня 2024 року.

У відповідності до картки обліку договору (розрахунку заборгованості), виданого первісним кредитором ТзОВ «Авентус Україна», заборгованість відповідача за кредитним договором № 4389507 від 29.06.2021 року станом на 23 січня 2022 року становить 12464 грн. та складається з 5050 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7414 грн. заборгованості по відсотках.

24 січня 2022 року між ТзОВ «Авентус Україна» і ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 24-01/2022, відповідно до умов якого первісний кредитор ТзОВ «Авентус Україна» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами, останнє з яких сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 24-01/2022 від 24 січня 2022 року, ТзОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4389507 від 29.06.2021 року.

10 січня 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» і ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТзОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Коллект Центр» свої права вимоги за кредитними договорами, останнє з яких сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 4389507 від 29.06.2021 року.

Як вбачається із долучених та сформованих ТзОВ «Вердикт Капітал» і ТзОВ «Коллект Центр» розрахунків заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором № 4389507 від 29.06.2021 року становить 12557 грн. 66 коп. та складається з 5050 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7414 грн. заборгованості по відсотках, 80 грн. 80 коп. інфляційного збільшення та 12 грн. 86 коп. 3 % річних, які нараховані за період з 24 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року.

05.11.2021 року ОСОБА_1 уклала з ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» кредитний договір № 3701519 шляхом підписання такого, додатку № 1 до нього та паспорту споживчого кредиту особистим підписом, внаслідок чого отримала грошові кошти у розмірі 2673 грн. 60 коп. строком на 15 днів зі сплатою процентної ставки 0,25 % на день з можливістю автоматичної пролонгації на строк 28 днів зі сплатою процентної ставки 2,5 % на день.

Встановлено, що кредитодавець повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 3701519 від 05.11.2021 року, що підтверджується долученим до матеріалів позовної заяви чеком.

У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитом, виданого первісним кредитором ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», заборгованість відповідача за кредитним договором № 3701519 від 05.11.2021 року станом на 29 грудня 2021 року становить 3642 грн. 72 коп. та складається з 2673 грн. 60 коп. заборгованості за тілом кредиту, 969 грн. 12 коп. заборгованості по відсотках.

29.11.2021 року між ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» і ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 29/11-1, відповідно до умов якого первісний кредитор ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами, останнє з яких сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 29/11-1 від 29.11.2021 року, ТзОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3701519 від 05.11.2021 року.

10 березня 2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» і ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТзОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) новому кредитору ТзОВ «Коллект Центр» свої права вимоги за кредитними договорами, останнє з яких сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти.

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 3701519 від 05.11.2021 року.

Як вбачається із долучених та сформованих ТзОВ «Вердикт Капітал» і ТзОВ «Коллект Центр» розрахунків, заборгованість відповідача за кредитним договором № 3701519 від 05.11.2021 року становить 3756 грн. 43 коп. та складається з 2673 грн. 60 коп. заборгованості за тілом кредиту, 969 грн. 12 коп. заборгованості по відсотках, 94 грн. 60 коп. інфляційного збільшення та 19 грн. 11 коп. 3 % річних, які нараховані за період з 29 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року.

Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Зі змісту ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.

За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Зі змісту ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої та другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Так, у кредитних договорах містяться конкретні умови використання кредитних коштів, зокрема відсоткові ставки, з якими відповідач ОСОБА_1 ознайомилась і які прийняла шляхом підписання відповідних договорів.

Отже, судом встановлено, що відповідач була ознайомлена із вказаними у вищезгаданих договорах умовами користування кредитними коштами і на них погодилась.

Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими представник позивача мотивувала позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому такі слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 4389507 від 29.06.2021 року у розмірі 12557 грн. 66 коп., яка складається з 5050 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7414 грн. заборгованості по відсотках, 80 грн. 80 коп. інфляційного збільшення та 12 грн. 86 коп. 3 % річних; за кредитним договором № 3701519 від 05.11.2021 року у розмірі 3756 грн. 43 коп., яка складається з 2673 грн. 60 коп. заборгованості за тілом кредиту, 969 грн. 12 коп. заборгованості по відсотках, 94 грн. 60 коп. інфляційного збільшення та 19 грн. 11 коп. 3 % річних.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Крім того, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року по справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З долучених до позовної заяви договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, платіжної інструкції № від 12 вересня 2024 року, заявки на надання юридичної допомоги № 276 від 05 липня 2024 року та витягу з Акту № 1 про надання юридичної допомоги від 05 вересня 2024 року, вбачається, що розмір понесених позивачем витрат у зв`язку з розглядом цивільної справи за позовом ТзОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 , становить 9000 грн. та складається з послуг, а саме надання усної консультації кількістю 2 год., вартістю 3000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду кількістю 2 год., вартістю 6000 грн.

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України").

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки можна також зустріти в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справах № 922/3436/20, № 910/7586/19, № 910/16803/19.

Верховний Суд у своїй постанові від 28 червня 2023 року по справі № 369/576/22 зазначив, що суд може з власної ініціативи зменшити розмір витрат на правничу допомогу, застосувавши критерії, визначені у ч.ч. 3, 4, 5, 9 ст. 141 ЦПК України. При цьому це не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони про зменшення розміру таких витрат.

Дослідивши надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.

Як вбачається із згаданих вище документів наданих адвокатом, предметом наданої професійної правничої допомоги є надання усної консультації та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду.

Спірні правовідносини між сторонами у справі виникли щодо стягнення заборгованості в загальному розмірі 16314 грн. 09 коп.

Суд констатує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії малозначних справ, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а відтак заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. є завищеними порівняно з вартістю послуг з правничої допомоги в таких категоріях спору, оскільки матеріали справи не потребували і не містять великої кількості документів для підготовки позовної заяви, а враховуючи усталену практику дана справа є не складною. При цьому, адвокатом зовсім не мотивована необхідність витрачання значного часу на надання усної консультації, аналізу документів, які знаходяться в матеріалах справи, ступінь складності та новизни правових питань, досліджених адвокатом.

Отже, керуючись принципами справедливості, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їх розміру, тобто відповідністю понесених витрат, складності, обсягу та характеру наданої адвокатом допомоги, а також співмірності цих витрат із ціною, конкретних обставин справи, суд вважає, що визначений сторонами до відшкодування гонорар, є завищеним та не являється співмірним, обґрунтованим і пропорційним об`єму здійсненої роботи та наданої послуги, складності справи, а також є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг у аналогічних справах, обсяг наданих адвокатом послуг не відповідає критерію реальності, а відтак суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 2000 грн., оскільки такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивача ТзОВ «Коллект Центр», яке було змушеним до залучення професійної правничої допомоги адвоката.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 3, 13, 16, 526, 527, 530, 599, 610-612, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 4389507 від 29.06.2021 року у розмірі 12557 грн. 66 коп., яка складається з 5050 грн. заборгованості за тілом кредиту, 7414 грн. заборгованості по відсотках, 80 грн. 80 коп. інфляційного збільшення та 12 грн. 86 коп. 3 % річних, які нараховані за період з 24 січня 2022 року до 23 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 3701519 від 05.11.2021 року у розмірі 3756 грн. 43 коп., яка складається з 2673 грн. 60 коп. заборгованості за тілом кредиту, 969 грн. 12 коп. заборгованості по відсотках, 94 грн. 60 коп. інфляційного збільшення та 19 грн. 11 коп. 3 % річних, які нараховані за період з 29 листопада 2021 року до 23 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір у розмірі 3028 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Мусієвський В.Є.