Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/1465/24
Провадження № 2/528/51/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 січня 2025 року м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вітківського М.О.,

при секретарі Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гребінка без технічної фіксації в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до Гребінківського районного суду Полтавської області з вказаним позовом, яким просить суд: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно, 1 500 грн., до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02.06.2007 року між сторонами було укладено шлюб. 07.12.2003 року шлюб з відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина проживає разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. Рішенням Гребінківського районного суду № 2-422/09 від 23.11.2009 року стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 доходу платника аліментів.

Пояснює, що відповідач не регулярно сплачує аліменти, допускаючи заборгованість. Син зараз навчається, відповідно потребує додаткових коштів на оплату гуртожитку, а також постійно потребує витрат на харчування, одяг, додаткові заняття.

Зазначає, вона не в змозі самостійно утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування дитини, оскільки її заробітна плата складає 8000 грн на місяць, інших видів доходу не має.

Крім того, вказує, що на утриманні має двох неповнолітніх дітей та на даний час вагітна, а тому невдовзі буде перебувати у відпустці по догляду за дітьми.

Водночас відповідач є працездатним, працює і отримує заробітну плату, інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує, має можливість оплатити половину додаткових витрат на дитину.

26 грудня 2024 року до суду надійшла відповідь Відділу ведення реєстру територіальної громади та реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Гребінківської міської ради, згідно якої встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Ухвалою Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін на 10-00 год. 22.01.2025 року (а.с. 21-22).

22.01.2025 року відповідач ОСОБА_2 подав через канцелярію суду заяву про долучення доказів по справі.

У судове засідання 22.01.2025 року позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 26).

У судове засідання 22.01.2025 року відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заявлені вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.12.2009 року, виданого відділом РАЦС Гребінківського РУЮ Полтавської області, актовий запис № 64, шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 розірвано, їй присвоєно прізвище « ОСОБА_5 » (а.с. 04).

У подальшому, відповідно до рішення Гребінківського районного суду Полтавської області (справа № 528/677/23), було розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 10-11).

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.06.2024 року, виданим Лубенським відділом ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 148, після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 присвоєно прізвище « ОСОБА_9 » (а.с. 13).

Згідно з рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області (справа № 2-422/09) із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щомісячно у розмірі ? частини заробітку, але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.10.2009 року, до досягнення повноліття (а.с.05-06).

З інформаційної довідки від 22.11.2024 року вбачається, що сформовано медичний висновок про тимчасову непрацездатність (вагітність та пологи), проте з вказаної довідки не можливо встановити прізвище, ім`я пацієнта (а.с. 12).

Крім того, позивачем надано договір від 30.08.2023 року на проживання у гуртожитку Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтв ім. І.П. Котляревського ОСОБА_3 , за яким за січень-березень 2024 року було сплачено 1170,00 грн, та договір № 16 про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти від 30.08.2023 року, відповідно до якого фінансування навчання здійснюється за рахунок видатків місцевого бюджету (регіональне замовлення) (а.с. 14-16).

Водночас, відповідачем подано докази на підтвердження сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , а саме довідку від 14.01.2025 року, видану ТОВ «Автопаркінг-сервіс», відповідно до якої з січня 2015 року по грудень 2024 року бухгалтерія товариства утримувала та перераховувала із заробітної плати ОСОБА_2 аліменти у розмірі 25% від щомісячної заробітної плати згідно постанови ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві № 1002/7 (грудень 2024 року 1598,00 грн), та звіт про здійснення відрахування та виплати від 30.12.2024 року, виданий військовою частиною НОМЕР_5 , відповідно до якого з червня 2022 до липня 2023 року на користь ОСОБА_8 стягувалися з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 25% (всього за вказаний період утримана сума (аліменти) 263 549,94 грн) (а.с. 27-30).

Крім того, платіжними інструкціями про переказ коштів за 2024 рік підтверджено, що відповідач систематично в різних сумах, окрім аліментів, перераховує кошти сину ОСОБА_3 .

Частиною 3 статті 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин 1та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 2 статті 150 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до вимог частини 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489 цс 17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18, від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Згідно з частиною 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17, від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18.

Поряд із цим, слід звернути увагу на те, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір додаткових витрат на дитину має бути обґрунтованим та підтверджуватися відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Досліджуючи матеріали справи, суд звертає увагу, що витрати, зазначені позивачем не викликані особливими обставини. Навчання особи з метою здобуття професійної освіти, проживання в гуртожитку не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Таким чином, оскільки позивач не довела існування особливих обставин та не надала доказів на підтвердження додаткових витрат на дитину, а витрати на оплату гуртожитку та матеріальний і сімейний стан позивача також не можуть бути визнані судом належною підставою для стягнення додаткових витрат з відповідача на утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про оплату додаткових витрат на дитину.

Отже, підстави для стягнення судового збору відсутні.

Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Повний текст судового рішення складено 27.01.2025 року.

Суддя М. О. Вітківський