Справа № 443/747/24 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І.
Провадження № 22-ц/811/2851/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 липня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 03 вересня 2022 року між ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 на підставі заявки на пролонгацію від 02 вересня 2022 року до договору позики №32002, підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, був укладений Договір кредитної лінії №32002 (пролонгація), відповідно до якого сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язання позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором №32002 в сумі 12 000,00 грн. на новий строк 45 днів під проценти.

При цьому позичальник зобов`язувався повернути кредит у строки, що визначені цим пунктом та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього, Правилах та в заявці на пролонгацію. 18 грудня 2023 року між ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» було укладено Договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за договором позики №32002 від 03 вересня 2022 року.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів з користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08 квітня 2024 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 26 646,60 грн., з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 12000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 14646,00 грн.

Просили стягнути із відповідача суму заборгованості за договором кредитної лінії №32002 (пролонгація) від 03 вересня 2022 року в сумі 26 464,60 грн., судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн.

Заочним рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 02 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором кредитної лінії №32002 (пролонгація) від 03.09.2022 в розмірі 23564 (двадцять три тисячі п`ятсот шістдесят чотири) гривні 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати на сплату судового збору в розмірі 2677 (дві тисячі шістсот сімдесят сім) гривень, 75 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 3000 (три тисячі) гривень витрат на правову допомогу

В решті позовних вимог відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 - Колтоновський Олександр Олегович.

В апеляційній скарзі покликається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТзОВ «Факторинг Партнерс» та ОСОБА_1 договору кредиту в електронній формі, на належне виконання останньою свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору, тощо.

Звертає увагу на те, що позивач ТзОВ «Факторинг Партнерс» не подав до суду із матеріалами позовної заяви договір позики № 32001 від 19 серпня 2022 року, на який покликається. Такий договір відсутній у матеріалах цивільної справи.

Окрім цього, зазначає, що позивач до суду подав договір кредитної лінії №32002 (пролонгація) від 03 вересня 2022. Однак адреса позичальника не відповідає зареєстрованому місцю проживання ОСОБА_1 . В договорі вказано м. Жидачів, а реєстрація ОСОБА_1 - у с. Бережниця.

Наголошує на тому, що неправильно вказано адресу проживання позичальника і в решта поданих позивачем документах (розрахунок вартості кредиту Додаток № 2 до Договору позики № 32002 від 03 вересня 2022 року, паспорт споживчого кредиту, графік платежів № 32002-1 від 03 вересня 2022).

Зазначає, що загальні умови надання грошових коштів у позику ТзОВ «Київська торгово-

інвестиційна компанія» містить інформацію про підпис ОСОБА_1 02 березня 2021 року , проте вказана дата не узгоджується із іншими документами. Зокрема, довідка про ідентифікацію по договору № 32002 від 03 вересня 2022 року містить підпис на день швидше 02 вересня 2022 року . Вказаний телефон НОМЕР_1 , не належить ОСОБА_1 .

Вважає, що розбіжності в документах вказують на незаконність вимог позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 32001 від 19 серпня 2022 року.

Просить заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати (судовий збір, витрати на професійну првничу допомогу).

21 жовтня 2024 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що факт ідентифікація відповідачки підтверджується Довідкою про

ідентифікацію, наявною в матеріалах справи. Крім того, відповідачка не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, тощо.

З довідки про ідентифікацію вбачається, що одноразовий ідентифікатор було направлено ОСОБА_1 на номер телефона, зазначений нею в заяві анкеті. Даним ідентифікатором було підписано кредитний договір.

Крім того, Ідентифікація здійснювалася в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту.

Будь-яких доказів того, що персональні дані ОСОБА_1 (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків, номер телефону) були використані для укладення Договору від його імені, відповідачкою не надані.

Крім цього, наголошує, що відповідачка зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подавала. Таким чином вбачається, що укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, тому є чинним оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. Заперечує проти заявленої в апеляційній скарзі суми витрат на правову допомогу.

Просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Окрім цього, просить відмовити в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу або сутєєво зменшити її розмір.

18 грудня 2024 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» надійшло клопотання про розгляд справи в загальному провадженні із викликом сторін. Клопотання мотивовано тим, що справа є вагомою для сторони позивача, адже було придбане право грошової вимоги до відповідача та пред`явлено відповідну позовну заяву про стягнення боргу.

В свою чергу, заявник не надав деталізованих обґрунтувань щодо проведення судового засідання за участі сторін, доводів щодо такої необхідності не наводить.

Колегія суддів враховує ту обставину, що позивач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу з можливістю заперечення усіх доводів апеляційної скарги.

Враховуючи, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір яких не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін, а проведення розгляду справи без повідомлення учасників справи не позбавляло їх можливості подати суду докази та письмові пояснення по суті позову, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, є дата складення повного судового рішення 03 лютого 2025 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 02 вересня 2022 року ОСОБА_1 було подано заявку на пролонгацію по договору позики №32001 від 19 серпня 2022 року, яка була підписана останньою електронним підписом одноразовим ідентифікатором (смс - код) - 2369 (а.с.17 на звороті).

Відповідно до вказаної заявки на пролонгацію, ОСОБА_1 ознайомилися із умовами пролонгації, а саме:

сплатити заборгованість по процентах у сумі 1800,00 грн. та суму комісії за пролонгацію 0,00 грн. до кінцевої дати оплати 02 вересня 2022 року;

та підтверджує намір пролонгувати договір позики №32001 від 19 серпня 2022 року на термін 15 днів під 365,00 % річних.

Просить перерахувати кошти по новому договору позики №32002 в рахунок виконання грошових зобов`язань та погашення поточної заборгованості та її діючою позикою №32001 від 19 серпня 2022 року.

03 вересня 2022 між ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №32002 (пролонгація) (надалі - договір) (а.с.5-14).

ОСОБА_1 для підписання договору кредитної лінії №32002 (пролонгація) від 03 вересня 2022 року було надано наступний одноразовий ідентифікатор 2369.

Відповідно до п.2.1 договору, за цим договором кредитної лінії та на підставі заявки на пролонгацію від 02 вересня 2022 року до договору позики №32001, сторони домовилися продовжити строк виконання зобов`язань позичальника по погашенню заборгованості за попереднім договором №32001 в сумі 12 000,00 грн. на новий строк 15 днів під проценти. При цьому позичальник зобов`язується повернути кредит у строки, що визначені цим пунктом та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього, правилах та в Заявці на пролонгацію

Згідно п.2.2 договору, попередній договір пролонгується на новий термін 15 днів на підставі заявки на пролонгацію та сплати Позичальником заборгованості по процентах за користування кредитом за попереднім договором в сумі 1800,00 грн та оплати у повній сумі процентів за пролонгацію 0.00 грн. не пізніше 02 вересня 2022 року.

Кредит позичальнику надається шляхом погашення кредитодавцем заборгованості за попереднім договором та проведення відповідних бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим договором, в розмірі, що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором (п.2.4 договору).

Укладенням цього договору сторони домовилися про відкриття позичальнику кредитної лінії, у межах якої кредитодавець надає позичальнику кредит з лімітом у розмірі 12 000грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування у порядку та на умовах, визначених договором (п.3.1 договору).

Відповідно до п.3.2 договору кредит надається позичальнику у день укладення цього договору або протягом 3 днів з моменту укладення цього договору, але в будь-якому разі не раніше дати розміщення в Особистому кабінеті позичальника підписаного договору з усіма додатками до нього, шляхом погашення кредитодавцем заборгованості за раніше укладеним договором кредиту та проведення відповідних бухгалтерських проводок в системі з одночасним формуванням за позичальником заборгованості за цим договором, в розмірі, що дорівнює не погашеній заборгованості за попереднім договором кредиту.

Дата повернення кредиту є 17 жовтня 2022 року. Строк кредитування складає 45 календарних днів з моменту перерахування кредиту відповідно до п.3.2 договору (п.п. 3.3, 3.4 договору).

Заявлений строк кредитування складає 15 календарних днів з 03 вересня 2022 року по 17 вересня 2022 року (п.3.6 договору).

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на суму кредиту, якою фактично користується позичальник, таке нарахування здійснюється щоденно починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах

Стандартна процентна ставка 990,0% річних (2.71% на день) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключення строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою процентною ставкою).

Знижена процентна ставка 365.00% річних (1.00% на день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п.5.4.2 цього договору).

Пільгова процентна ставка % річних (% на день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 5.4.1 цього договору) (п.3.8 договору).

Згідно п.3.9 договору, річна процентна ставка складає

За користування кредитом протягом заявленого строку 15 днів календарних користування кредитом з 03 вересня 2022 року по 17 вересня 2022 року

за пільговою процентною ставкою % річних (% в день) протягом перших календарних днів з дати видачі кредиту, включаючи день видачі кредиту

за зниженою процентною ставкою 365.00 % річних (1.00 % в день)

з наступного дня після закінчення періоду нарахування пільгової процентної ставки та до 17 вересня 2022 року останнього дня заявленого строку користування кредитом (виключно якщо застосовується пільгова процентна ставка)

з 1-го дня дати видачі кредиту, включаючи день видачі кредиту 03 вересня 2022 року по 17 вересня 2022 року останній день заявленого строку користування кредитом (виключно якщо не застосовується пільгова процентна ставка).

За користування кредитом понад заявлений строк протягом наступних 30 календарних днів користування кредитом з 18 вересня 2022 року і до 17 жовтня 2022 року останнього дня строку кредитування

за стандартною процентною ставкою 990.00 % річних (2.71 % в день).

Орієнтовна загальна вартість кредиту складає: за користування кредитом протягом заявленого строку 15 днів календарних користування кредитом з 03 вересня 2022 року по 17 вересня 2022 року вартість кредиту складає 1 800,00 грн. проценти за користування; за користування кредитом понад заявлений строк протягом наступних 30 календарних днів користування кредитом з 18 вересня 2022 року і до 17 жовтня 2022 року останнього дня строку користування вартість кредиту складає 12 000,00 грн. тіло кредиту та 9 764,40 грн. проценти за користування (п.3.10 договору).

Відповідно до п.5.1 договору, позичальник при дотриманні всіх умов договору зобов`язується повернути кредитодавцю:

п.п.5.1.1 проценти нараховані за пільговою та/або Зниженою процентною ставкою за період користування кредитом протягом Заявленого строку користування кредитом - в останній день такого строку 17 вересня 2022 року;

п.п.5.1.2 отриманий кредит. Проценти за користування кредитом за період з наступного дня після закінчення Заявленого строку користування кредитом до останнього дня строку кредитування, неустойку, (якщо така буде) - у останній день строку кредитування 17 жовтня 2022 року.

Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, інформація, яка надається позичальнику до укладення договору позики, зокрема визначено: тип кредиту: кредитна лінія, сума/ліміт кредиту: 12 000,00 грн, строк кредитної лінії - 45, заявлений строк користування кредитом - 15; мета отримання кредиту: споживчі цілі; стандартна процентна ставка 990,0% річних (2.71% на день) за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключення строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою процентною ставкою). Знижена процентна ставка 365.00% річних (1.00% на день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п.5.4.2 цього договору). Пільгова процентна ставка % річних (% на день) (право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п.п. 5.4.1 цього договору) (п.3.8 договору), реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту, який підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2369 (а.с.18-20).

Відповідно до Додатку №1 до договору позики №32002 від 03 вересня 2022 Графік платежів №32002-1 (а.с. - 15), який підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2369, у такій зокрема зазначено: дата дії позики з 03 вересня 2022 року по 17 жовтня 2022 року, розмір процентної ставки річних (%), процентної ставки в день (%), основана сума позики - 12 000,00грн., сума відсотків за період з 03 вересня 2022 року по 17 вересня 2022 року - 1800,00 грн., за період з 18 вересня 2022 року по 17 жовтня 2022 року - 9764,40 грн.

Згідно Додатку №2 до договору позики №32002 від 03 вересня 2022 року, розрахунок вартості кредиту, який підписаний ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 2369, у такому зокрема зазначено: дата видачі кредиту - 03 вересня 2022 року, 17 вересня 2022 року, 17 жовтня 2022 року, кількість днів у розрахунковому періоді всього - 45 днів, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 23 564,40 грн., сума кредиту за договором - 12 000,00 грн., проценти за користування кредитом - 11 564,40 грн., реальна річна процентна ставка - 39912,09%, загальна вартість кредиту - 23 564,40 грн. (а.с.16 на звороті).

До кредитного договору позивачем також долучено Загальні умови надання грошових коштів у позику ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», які містяться в матеріалах справи (а.с.20 на звороті - 24), з умовами яких ОСОБА_1 була ознайомлена, про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором - 7402.

Відповідно до довідки по договору позики №32002 від 03 вересня 2022 року (а.с.25 на звороті - 26) та розрахунку заборгованості за кредитним договором 32002 від 03 вересня 2022 року (а.с.27), сума заборгованості ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором, станом на дату відступлення права вимоги становить 26 464,60 грн., з яких заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 12 000,00 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 14 646,00 грн.

Судом також встановлено, що 18 грудня 2023 року між ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (клієнт) та ТзОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) було укладено договір факторингу №18.02-2023, згідно якого клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 113 637 981,90 грн., а фактор зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між клієнтом і боржниками (п.2.1) (а.с.28-29).

22 грудня 2023 року між між ТзОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (клієнт) та ТзОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) було підписано Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №18.02-2023 від 18 грудня 2023 року (а.с.30 на звороті).

Відповідно до витягу з додатку №3 від 22.12.2023 до договору факторингу №18.02-2023 від 18 грудня 2023 року клієнт відступає факторові наступні права грошових вимог до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №32002 від 02 вересня 2022 року, а саме: сума заборгованості - 12 000,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 14 646,60 грн., сума заборгованості разом - 26 464,60 грн. (а.с. - 33).

Враховуючи вищевикладене, із наявних матеріалів справи вбачається, що кредитором по виконанню зобов`язань боржника - ОСОБА_1 за кредитним договором №32002 від 03 вересня 2022 року, відповідно до укладеного договору факторингу виступає позивач.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 23 564,40 грн., суд першої інстанції суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТзОВ «Факторинг Партнерс» та ОСОБА_1 договору кредиту в електронній формі, та неналежне виконання останньою свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору.

З таким висновком колегія суддів погоджується виходячи із наступних підстав.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір був укладений сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини 4 статті 263 ЦПК України).

З огляду на викладене, можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей Договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

У справі, що переглядається, для отримання кредитних коштів та в подальшому пролонгацію цього договору відповідач самостійно здійснює реєстрацію на сайті ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія», за наслідком чого отримує облікові дані (логін та пароль) до особистого кабінету клієнта, де подає електрону заявку на отримання кредиту.

Отже, 03 вересня 2022 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 був укладений правочин - договір позики (пролонгація) №32002, який був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті системи за адресою www.loany.com/ua. і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору, зокрема електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що зазначений у тексті договору у розділі "Реквізити та підписи сторін".

З урахуванням наведеного, а саме, що договір укладено його сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», чому передувала верифікація відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі, із зазначенням своїх особистих даних, зокрема, РНОКПП, серії та номеру паспорту, а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту його укладання.

Доводи апеляційної скарги, що в договорі неправильно вказано адресу проживання позичальника, не свідчать беззаперечно про неукладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» договору (пролонгацію).

Крім того, слід наголосити, що відповідачка не заперечує, що відомості, вказані в договорі (пролонгація), зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, є коректними.

Окрім цього, в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що вказаний в довідці про ідентифікацію номер телефону НОМЕР_1 не належить ОСОБА_1 .

Проте, стороною відповідача не надано даних про неналежність вказаного вище мобільного номера саме відповідачці ОСОБА_1 .

Таким чином, такі ствердження є лише припущеннями, оскільки не підтверджені відповідними доказами за правилами статей 76-80 ЦПК України.

Окрім цього, суду не надано доказів, що стороння особа могла скористатись особистими даними паспорта відповідачки, доступу до логіна та паролю її особистого кабінету.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що договір (пролонгація) укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка відповідачці не належить, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Крім цього, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що кредитор не надав договір позики, який пролонговується та доказів про перерахування кредитних коштів на рахунок позивальника.

Так, згідно пункту 2.1 Договору позики №32002 (пролонгація) від 03 вересня 2022 року, сторони узгодили продовження строку виконання зобов?язань позичальниці ОСОБА_1 по погашенню заборгованості по Договору позики №32001 від 19 серпня 2022 в сумі 12 000,00 грн. на строк 15 календарних днів, та жодні кошти 03 вересня 2022 року на розрахунковий рахунок позичальниці не перераховувалися.

У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 на пролонгацію, тобто відповідачка вчинила дії щодо пролонгації договору позики, а тому її доводи щодо неотримання грошових коштів є неприйнятними.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Таким чином, звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Факторинг Партнерс» надала належні докази, які підтверджують право вимоги позивача за кредитним договором, а також наявність у відповідача грошового зобов`язання та заборгованості перед позивачем.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Факторинг Партнерс».

Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачкою не надано суду жодного доказу того, що вона належним чином виконала зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору, тому враховуючи, те, що відповідачкою не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, то вона є такою що зобов`язання за вказаним договором не виконала.

Наданий позивачем детальний розрахунок заборгованості по кредиту відповідачкою не спростовано, а також не доведено належними доказами відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія».

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення тіла кредиту та процентів обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики та не довела відповідними доказами про відсутність у неї таких зобов`язань.

За наведеного, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 липня 2024 року підлягає залишенню без змін, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 лютого 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.