Номер провадження: 22-ц/813/3913/25
Справа № 509/2128/19
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.01.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Лозко Ю.П. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2024 року

у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бриз-5» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із сплати внесків на утримання спільного майна

встановив:

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2024 року вказаний вище позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бриз-5» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСББ «Бриз-5» заборгованість зі сплати внесків на утримання спільного майна за період з 1 грудня 2017 року по 31 грудня 2023 року у розмірі 31 640,57 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з оскаржуваним рішенням, 08 січня 2025 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Олейниченко О.М., звернулася з апеляційною скаргою безпосередньо до суду апеляційної інстанції у порядку, визначеному ст. 355 ЦПК України. В апеляційній скарзі скаржниця порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що вона не отримувала копію оскаржуваного рішення суду, так як знаходиться за кордоном, тоді як копію цього рішення її представниця отримала лише 10 грудня 2024 року. При цьому, в апеляційній скарзі представниця зазначила, що скаржниця ОСОБА_1 не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІСТ.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 січня 2025 року вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху з підстав не сплати скаржницею судового збору на не виконання вимог, передбачених п.2 ч.2 ст. 356 ЦПК України.

20 січня 2025 року представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бриз-5», адвокат Можин О.В. подав на адресу апеляційного суду заперечення проти клопотання скаржниці про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовує тим, що в апеляційній скарзі наведені недостовірні відомості про те, що ОСОБА_1 не має Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС, що спростовується відповіддю №5769829 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС. Згідно картки руху документа в Електронному суді, яка додана до вказаного заперечення, рішення суду в цій справі доставлено до Електронного суду 31 жовтня 2024 року, тобто датою отримання скаржницею копії оскаржуваного рішення є саме 31 жовтня 2024 року, а не 10 грудня 2024 року. Посилаючись на викладене вище, зазначає, що скаржниця намагається ввести суд в оману, щодо обставин наявності у неї електронного кабінету та достовірної дати отримання нею копії оскаржуваного рішення. Зазначає, що подання представником апеляційної скарги через 74 дні з моменту отримання копії рішення суду безпосередньо скаржницею є істотним пропуском строку на апеляційне оскарження.

23 січня 2025 року представниця скаржниці, адвокат Олейниченко О.М. на виконання вимог зазначеної вище ухвали апеляційного суду від 17 січня 2025 року подала заяву до якої долучила квитанцію про сплату судового збору та надала відомості (інформацію), визначену п.2 ч.2 ст. 356 ЦПК України. Примітно, що в цій заяві представниця також зазначає, скаржниця ОСОБА_1 не має Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС.

24 січня 2025 року на адресу апеляційного суду від суду першої інстанції надійшли матеріали цивільної справи.

Перевіривши матеріали справи, доводи скаржниці, якими обґрунтовуються вимоги про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2024 року, колегія суддів зауважує про таке.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день (ч.4 ст. 124 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано положеннями статті 127 ЦПК України, згідно з частиною першою якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

За змістом статті 354 ЦПК України клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності пропуску цього строку. Тож поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. ЦПК України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили його пропуск. У кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі N 926/1037-б/15, від 14 червня 2022 року у справі N 904/3541/15).

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії", заява N 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі "Каракуця проти України", заява N 18986/06).

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі N 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі N 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі N 209/3085/20).

Як убачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення Овідіопольським районним судом Одеської області ухвалене 28 жовтня 2024 року, копію цього рішення у порядку, передбаченому п.2 ч.6 ст. 272 ЦПК України скаржниця ОСОБА_1 отримала у електронний кабінет 31 жовтня 2024 року о 19:25:23 год (а.с. 244), тобто після 17:00 години, тому воно вважається врученим 01 листопада 2024 року, відтак право на поновлення строку на апеляційне оскарження, обумовлене часом отримання копію оскаржуваного рішення, для скаржниця обраховується з 02 листопада 2024 року і закінчується 02 грудня 2024 року включно (з урахуванням положень ч.4 ст. 124 ЦПК України).

З ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВН №1383649 убачається, що договір про надання правничої допомоги між ОСОБА_1 та адвокат

Олейниченко О.М. укладено 01 грудня 2024 року, тобто в межах строку, протягом якого скаржниця була вправі звернутися до суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, обумовленого датою отримання копії оскаржуваного рішення.

З апеляційною скаргою представниця скаржниці звернулася засобами поштового зв`язку 08 січня 2025 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження, який становить 37 днів, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на те, що ОСОБА_1 не отримувала копію оскаржуваного рішення суду, у той час як представниця скаржниці отримала його лише 10 грудня 2024 року.

Проте, як свідчать матеріали справи, доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, обумовленні фактом не отримання скаржницею копію рішення суду цілком спростовуються матеріалами справи, а твердження представниці про відсутність у ОСОБА_1 зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС носять неправдивий характер, тому не приймаються колегією суддів.

З урахуванням наведеного вище, зокрема доказів на підтвердження виконання судом обов`язку щодо вручення скаржниці копії рішення суду у порядку, визначеному ст. 272 ЦПК України, сам по собі факт отримання представницею скаржниці копії оскаржуваного рішення 10 грудня 2024 року, тобто поза межами встановленого законом строку на апеляційне оскарження, без наведення об`єктивних причин з наданням відповідних доказів, не може свідчити про безумовне підтвердження наявності цих причин та визнання їх судом поважними.

Інших поважних причин, які б могли слугувати підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржниця не наводить.

Частинами 3,4 ст.357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Таким чином, наведені скаржницею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2024 року слід визнати неповажними в розумінні вимог ст. 354 ЦПК України, та надати скаржниці строк для подання заяви з наведенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, адже безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року).

Керуючись ст.ст.185,356,357 ЦПК України,

ухвалив:

Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2024 року залишити без руху, запропонувавши скаржниці протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали, усунути недоліки апеляційної скарги, що зазначені в тексті цієї ухвали.

Роз`яснити скаржниці, що у випадку неподання заяви або якщо викладені в заяві підстави пропуску строку будуть визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

М.В. Назарова