ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 650/2121/23 Головуючий в І інстанції: Сікора О.О.
Номер провадження: №22-ц/819/114/25 Доповідач: Майданік В.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Воронцової Л.П.,

Склярської І.В.,

секретар Олійник К.О.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк",

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2024 року, ухвалене у складі судді Сікори О.О. в смт. Велика Олександрівка,дата складення повного тексту заочного рішення - не зазначено, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 простягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

17 жовтня 2023 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачана користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.09.2010 року, яка склалася станом на 22.05.2023 року, у розмірі 78 631,44 грн, з яких: 63 210,56 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 420,88 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також понесені судові витрати.

Позов обґрунтований наступним.

Відповідач звернувся 01.09.2010 року до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву, згідно з якою йому було видано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку" складає між ним та Банком Договір.

Відповідач зобов`язався погашати кредит, сплачувати відсотки за користуванням ним у терміни та на умовах, що передбачені договором.

Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу доступ до коштів на його картковому рахунку. Однак, відповідач своїх обов`язків за договором не виконує, оскільки кредитні кошти витратив та не повертає.

Внаслідок цього, станом на 22.05.2023 року за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 78 631,44 грн, з яких: 63 210,56 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 420,88 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, а також стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19 січня 2024 року позовні вимоги було задоволено.

Ухвалою Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 01 квітня 2024 року було задоволено заяву представника відповідачки про перегляд заочного рішення, скасовано вказане заочне рішення та призначено справу до судового розгляду. Вказана ухвала оприлюднена в ЄДРСР.

Судові засідання були призначені на 06 серпня 2024 року о 09.00 год. та 22 жовтня 2024 року о 08.30 год.

Представник позивача на судові засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.

Відповідач на судові засідання не з`явився, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити повторне заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Оскаржуваним повторним заочним рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2024 рокупозов було задоволено. Суд ухвалив:

--- стягнути з відповідачки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.09.2010 року, яка склалася станом на 22.05.2023 року, у розмірі 78 631,44 грн, з яких: 63210,56 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15420,88 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

--- стягнути з відповідачки ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що 01.09.2010 року сторони уклали кредитний договір № б/н шляхом підписання Анкети-заяви позичальника, згідно з яким позичальнику було надано кредит, з подальшим збільшенням розміру кредитного ліміту, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Також суд виходив з того, що у справі не надано доказів на підтвердження того факту, що позичальник розписувався у примірниках Умов та Правил надання банківських послуг, тим самим зафіксувавши погодженні ним умови та правила, як і не надано доказів на погодження відповідачки з Тарифами банку.

Також суд виходив з того, що відповідачкою належним чином не виконуються умови кредитного договору, доказів сплати заборгованості відповідачкою не надано, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за відповідачкою утворилася заборгованість за кредитним договором № б/н від 01.09.2010 року станом на 22.05.2023 року у розмірі 78 631,44 грн, з яких: 63 210,56 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 420,88 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. А тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить скасувати зазначене повторне заочне рішення й ухвалити нове рішення, яким задовольнити її обґрунтовані згідно чинного законодавства вимоги:

--- зобов`язати АТ КБ "ПриватБанк" надіслати їй копію позовної заяви та копії всіх документів, що додаються до неї на її електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

--- зобов`язати АТ КБ "ПриватБанк" надіслати їй на електронну адресу, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 довідку про відсутність її заборгованості перед банком;

--- зобов`язати АТ КБ "ПриватБанк" відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі по одному прожитковому мінімуму за кожен повний місяць, починаючи з моменту отримання банком її листа (від 28 січня 2023 року) з вказаною обґрунтованою інформацією про незаконні дії банку у відношенні неї, що суперечать постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року 14/131-цс19 і аж до моменту прийняття судового рішення.

При цьому скаржниця послалася на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначила, що в порушення ст.127 ЦПК України їй не було судом надіслано копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Також вказала, пославшись на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, що суд не прийняв до уваги того, що Умови та Правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на підставу позову, не можна вважати складовою кредитного договору через їх мінливий характер та відсутність підтверджень про них, як таких, що конкретно запропоновані позичальнику.

Також зазначила, що суд не врахував того, що в заяві позичальника не зазначена процентна ставка та відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання.

Також вказала, що суд не врахував і того, що згідно роздруківки руху коштів на її кредитному рахунку банку на сайті privat24.ua за період з 02 червня 2014 року по 19 січня 2024 року в частині кількості сума коштів, які фактично та без жодних незаконно нарахованих відсотків були взяті у банка в позику (тіло займу), не перевищує суму коштів, які були фактично повернуті банкові шляхом поповнення кредитного рахунку, завдяки чому можна зробити висновок про відсутність її заборгованості перед банком.

Також зазначила, що суд не прийняв до уваги того, що банк був повідомлений про прецедент у вигляді висновку в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 про те, що продукт "Універсальна" не є кредитним договором, а лише договором позики, а отже поверненню підлягає тільки тіло позики. Не зважаючи на це, банк, отримавши від неї листа з проханням надіслати їй довідку про відсутність у неї заборгованості перед банком, проігнорував даний факт та продовжив наполягати, шляхом вимагання та погроз, на поверненні незаконно нарахованих банком штрафів, пені та відсотків на тіло позики, чим систематично здійснював протиправну поведінку щодо неї, тим самим систематично завдавав їй моральної шкоди, телефонувавши їй та надсилаючи листи, де співробітники банку від імені банку вимагали від неї погашення незаконно нарахованих відсотків, штрафів та пені.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Відповідно до витягу зі Статуту банку, погодженого НБУ 06.09.2019 року, позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" є правонаступником закритого акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" та публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк"(а.с.66-67).

Відповідачка ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , подала 01.09.2010 року Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.18).

В ній вказані детальні дані про відповідачку, яка погоджується з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами. Дата оформлення - 01.09.2010 року та особистий підпис клієнта. Заяв містить запис про бажання відповідачки отримати платіжну карту Кредитка Універсальна. Також вказана інструкція для активації картки: або через мобільний телефон, або через Сервісний центр.

Наявний витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", який містить положення про процентну ставку, обов`язків щодо щомісячного платежу, сплату пені та штрафу (а.с.36).

Однак, серед чотирьох видів кредитних карт не вбачається, який саме із видів обрала для себе позичальниця, оскільки в Анкеті-заяві у графі про оформлення конкретної карти відсутні відповідні посилання про оформлення конкретної карти, а в витязі з Тарифів також відсутні посилання на обрану позичальницею кредитну картку.

Крім того, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" позичальницею не підписаний.

Також позивачем надано Витяг з Умов та Правила надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року (а.с.37-60).

Вказані Умови та Правила підпису позичальниці (відповідачки) не містять.

Наявна Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.11.2021 року, яка підписана фізичною особою ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 . В ній ОСОБА_4 погодила умови кредитування, зокрема щодо процентної ставки (42,0% річних для карт Універсальна та 40,8% річних для карт Універсальна Gold) (а.с.19-30).

Згідно довідки, наданої позивачем, відповідачці було надано таку кредитну картку: № НОМЕР_2 (дата відкриття - 02.06.2014р, термін дії - 04/18); № НОМЕР_3 (дата відкриття - 20.09.2017р, термін дії - 09/21); НОМЕР_3 (дата відкриття - 12.02.2018р, термін дії - 09/21); № НОМЕР_4 (дата відкриття - 04.11.2021р, термін дії - 11/25) (а.с.17).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування за вказаною карткою № НОМЕР_2 кредитний ліміт був встановлений 02.06.2014р в розмірі 5 000,00грн. У подальшому його було змінено: з 11.02.2016р збільшено до 11 500,00грн; з 13.06.2019р збільшено до 20 000,00грн; з 12.12.2019 року збільшено до 25 000,00грн; 14.01.2022р збільшено до 62 000,00грн; 26.12.2022р зменшено до 0,00грн (а.с.16).

Наявна Виписка за договором № б/н за період 02.06.2014-26.05.2023 (за вказаними картками № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 ) відносно ОСОБА_2 , яка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р №578/5, згідно якого до таких первинних документів віднесені, зокрема виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок, повідомлення банків, касові й банківські документи (а.с.70-81).

За вказаною випискою відповідачка у 2014-2022 роках користувалася вказаними картками.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, послався на Паспорт споживчого кредитування, підписаний ОСОБА_4 04.11.2021 року, відповідно до якого вказана особа погодила умови кредитного договору, зокрема щодо процентної ставки, щомісячних платежів та строку їх внесення, наслідки прострочення виконання зобов`язання (а.с.31-35).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.09.2010року станом на 31.05.2015 року (з 02.06.2014р) у відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем існує заборгованість у розмірі 4,26 грн, з яких: 0,00 грн - заборгованість за кредитом; 4,26 грн - несплачені проценти на поточну заборгованість (а.с.7).

Зазначена процентна ставка в розмірі: з 02.06.2014р - 30% річних, з 01.09.2013р - 34,80%, з 01.04.2015р - 43,20%.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 01.09.2010року станом на 31.03.2019 року (з 01.06.2015р) у відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем існує заборгованість у розмірі 1 085,16 грн, з яких: 1 085,16 грн - заборгованість за тілом кредиту (а.с.8-10).

Зазначена процентна ставка в розмірі: з 01.06.2015р - 3,6% на місяць (тобто, 43,2% річних), з 01.09.2015р по 31.01.2016р - 0,00%, з 01.02.2016р - 3,6% на місяць (тобто, 43,2% річних).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.09.2010року станом на 22.05.2023 року (з 01.04.2019р) у відповідачки ОСОБА_1 перед позивачем існує заборгованість у розмірі 78 631,44 грн, з яких: 63 210,56 грн - заборгованість за тілом кредиту; 15 420,88 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.11-15).

Зазначена процентна ставка в розмірі: з 01.04.2019р - 3,6% на місяць (тобто, 43,2% річних), з 01.08.2020р - 3,5% на місяць (тобто, 42% річних), з 01.03.2022р - 0%, з 01.04.2022р - 1,7% на місяць (тобто, 20,4% річних), з 01.07.2022р - 2,5% на місяць (тобто, 30% річних), з 01.09.2022р - 3,5% на місяць (тобто, 42% річних).

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може, оскільки до нього він дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи та при порушенні норм процесуального права й неправильному застосуванні норм матеріального права.

Щодо кредитного договору, укладеного між сторонами

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ч.1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ч.2 ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16 цс 15) і не спростовано позивачем при розгляді цієї справи.

Апеляційний суд вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (01.09.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (17.10.2023 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції правильно виходив з того, що у справі не доведено того факту, що позичальниця розписувалася у примірниках Умов та Правил надання банківських послуг, тим самим зафіксувавши погодженні нею умови та правила, як і не доведено погодження відповідачки з Тарифами банку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, яка, вважаючи за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухваленому судовому рішенні Верховного Суду України, зробила такий значений висновок щодо застосування відповідних норм права у правовідносинах, за яких кредитний договір укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо питання чи є Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.11.2021 року та Паспорт споживчого кредиту від 04.11.2021 року невід`ємною частиною кредитного договору

Щодо Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.11.2021 року слід зазначити таке.

Разом з позовною заявою позивачем подані клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також клопотання про розгляд справи за відсутністю позивача, в якому позивач не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.3, 4).

Ухвалою суду від 23.10.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом й ухвалено розглядати справу з викликом її учасників. Позивач та відповідачка у призначене судове засідання не з`явилися, а тому справу було розглянуто за їх відсутності з постановленням заочного рішення, а потім, після його скасування за заявою про його перегляд, з постановленням повторного заочного рішення.

У своїй позовній заяві позивач жодним чином не посилається на обґрунтування свої вимог на Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.11.2021 року, яка підписана фізичною особою ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 . Відсутнє зазначення про вказану Заяву і в додатках до позовної заяви. Також у справі відсутні докази на підтвердження того, що вказана Заява від 04.11.2021 року стосується правовідносин, що склалися між сторонами в результаті подання відповідачкою 01.09.2010 року Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.11.2021 року не може бути визнана невід`ємною частиною кредитного договору.

Щодо Паспорту споживчого кредиту від 04.11.2021 року слід зазначити таке.

На підтвердження своїх вимог банк додав вказаний Паспорт споживчого кредиту.

Тобто, Банк наполягає, що Паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальниці з умовами кредитування, яка підтверджена її підписом.

Однак суд апеляційної інстанції не погоджується з цими доводами з огляду на таке.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України "Про споживче кредитування", у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України "Про споживче кредитування", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця (стаття 13 Закону України "Про споживче кредитування", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Тобто договір має бути укладено після, а не до підписання паспорту споживчого кредиту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19.

Отже, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми.

Узагальнююча позиція суду апеляційної інстанції щодо позовних вимог

Як зазначено, у Заяві позичальниці процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками. Вимоги про стягнення пені, комісії і штрафу за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами відповідачем не заявлялось.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 01.09.2010р, підписану позичальницею, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку, як невід`ємні частини спірного договору. Також до позовної заяви позивач долучив і документ - Паспорт споживчого кредитування, підписаний ОСОБА_4 04.11.2021 рокуу формі заповненої інформації щодо кредитодавця, позичальника, процентної ставки та відповідальності за неналежне виконання кредитних зобов`язань за картками.

Разом з тим, з урахуванням вказаного висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленого у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, на підставі ч.ч.1 і 2 ст.207, ст.ст.626, 628, ч.1 ст.638, ст.ст.1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, враховуючи обставини справи, суд першої інстанції по суті дійшов обґрунтованого висновку, що вказані Умови та Правила надання банківських послуг, які разом з Тарифами відповідачкою не підписані, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви, що у цій справі між сторонами був укладений кредитний договір, складовою якого є Анкета-заява відповідачки про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 01.09.2010р, який не містить строку повернення кредиту, не містить зазначення про розмір процентної ставки, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.625 ЦК України, позивач не пред`явив.

З іншого боку, з урахуванням зазначеного висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, зробленого у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що паспорт споживчого кредитування також не є складовою частини вказаного кредитного договору.

Крім того, як вже зазначалось, апеляційний суд вважає, що невід`ємною частиною кредитного договору також не може бути визнано й Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.11.2021 року.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув та помилково вважав обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідачки на користь позивача 15 420,88 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Відтак, відсутні правові підстави для стягнення з позичальниці на користь банку 15 420,88 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Відповідно є необґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення вказаної складової кредитної заборгованості. А тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

За положеннями ст.530 ЦК України:

--- якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина 1);

--- якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2).

Отже, на підставі ч.2 ст.530 ЦК України, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такий правовий висновок викладений у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення 63 210,56 грн заборгованості за тілом кредиту, оскільки це вбачається з розрахунку заборгованості, який відповідачкою жодним чином не спростований.

Висновки суду апеляційної інстанції

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до п.2 ч.1 ст.374, ст.375, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 15 420,88 грн слід скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині за необґрунтованістю. В решті це ж рішення суду (в частині задоволення позовних вимог про стягненнязаборгованості за тілом кредиту в розмірі 63 210,56 грн) як законне й обґрунтоване слід залишити без змін. Відповідно, слід зменшити стягнуту з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 01.09.2010 року станом на 22.05.2023 року з 78 631,44 грн до 63 210,56 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, посилання скаржника на відсутність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки тіло кредиту має бути повернуто, що передбачено умовами кредитного договору та положеннями ч.2 ст.530 ЦК України. Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачкою належними доказами не спростований, свого розрахунку, який би спростовував вимоги позивача про стягнення тіла кредиту, відповідачка не надала. Що ж стосується вимог скаржниці, викладений в її апеляційній скарзі, то апеляційний суд враховує те, що предметом розгляду в суді першої інстанції не був позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про захист її порушених прав, а був позов банку до відповідачки про стягнення заборгованості. Крім того, згідно з ч.6 ст.367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. А тому не можуть бути прийняті до уваги та задоволені решта вимог, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України:

--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених

позовних вимог (ч.1);

--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно

розміру задоволених позовних вимог (ч.2);

--- якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6).

При поданні позову банк сплатив в установленому законом розмірі 2 684,00 грн судового збору.

Із заявлених в позові вимог в розмірі 78 631,44 грн після апеляційного перегляду справи задоволено таких (вимог) частково на суму 63 210,56 грн, а саме на 80,38% (63 210,56 грн х 100% : 78 631,44 грн).

А тому, судові витрати у вигляді частини від сплаченого позивачем при поданні позову судового збору (2 684,00 грн) підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача в розмірі 2 157,39 грн (80,38% х 2 684,00грн : 100%).

Отже, рішення суду в частині стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 684,00 грнслід змінити, зменшивши розмір стягнутих судових витрат з 2 684,00 грндо 2 157,39 грн.

При поданні апеляційної скарги відповідачка сплатила в установленому законом розмірі 3 220,80 грн судового збору. Рішенням суду першої інстанції стягнуто 78 631,44 грн, у скарзі ставилося питання про скасування вказаного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в позові, проте після апеляційного перегляду справи розмір стягнутої суми зменшено з 78 631,44 грн до 63 210,56 грн, тобто зменшено на суму 15 420,88 грн, а відтак скаргу задоволено на 19,61% (15 420,88 грн х 100% : 78 631,44 грн).

Отже, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, в розмірі 631,59 грн (19,61% х 3 220,80 грн : 100%).

Таким чином, з урахуванням того, що з відповідачки на користь позивача підлягають сплаті судові витрати в розмірі 2 157,39 грн, а з позивача на користь відповідачки - 631,59 грн, відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України остаточно з відповідачки на користь позивача слід стягнути різницю в розмірі 1 525,80 грн (2 157,39 грн - 631,59 грн).

Керуючись ст.ст.141, 367, п.п.1, 2 ч.1 ст.ст.374, ст.375, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 22 жовтня 2024 рокув частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 15 420,88 грн скасувати й ухвалити нове рішення про відмову в цій частині в позові за необґрунтованістю.

Це ж рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості за тілом кредиту в розмірі 63 210,56 грн залишити без змін. Відповідно зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 01.09.2010 року, яка склалася станом на 22.05.2023 року, з 78 631,44 грн (сімдесят вісім тисяч шістсот тридцять одна гривня 44 коп) до 63 210,56 грн (шістдесят три тисячі двісті десять гривень 56 коп).

Це ж рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судових витрат по сплаті судового збору змінити, зменшивши розмір стягнутих судових витрат по сплаті судового збору з 2 684,00 грндо 2 157,39 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги, в розмірі 631,59 грн.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України остаточно стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" різницю в сумах стягнутих судових витрат в розмірі 1 525,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повної постанови - 11 лютого 2025 року.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _ І.В. Склярська