Справа № 505/3038/24
№ 2/505/1453/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Подільськ

Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Ващук О.В.

за участі секретаря судових засідань Федорцової І.С.

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Подільськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

До Котовського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, а саме просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: у розмірі 1/2 частин всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину з моменту звернення з позовом та до досягнення кожної дитини повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Шлюб між ними розірвано на підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 29 серпня 2018 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час вона з відповідачем проживає окремо, діти проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Відповідач не надає відповідної фінансової допомоги на утримання дітей, однак на її думку він таку можливість має, оскільки є працездатним.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2024 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засідання ОСОБА_1 пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилося двоє дітей, син інвалід на якого вона отримує допомогу. Після розлучення відповідач орієнтовно три роки допомагав їй з дітьми, однак останнім часом не допомагає, тому просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої просив розглянути справи без його участі, оскільки він є інвалідом ІІ групи, тому не має можливості приїхати до суду. Проти стягнення з нього аліментів не заперечував, однак просив стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. Крім того, зазначив, що допомагає дітям продуктами.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Ананьївського районного суду Одеської області від 29 серпня 2018 року.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який має статус дитини-інваліда та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно посвідчена серії НОМЕР_1 , виданого УСЗН Ананьївської РДА 04 грудня 2013 року, ОСОБА_1 користується пільгами у зв`язку з наявністю дитини інваліда (сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Як зазначає позивачка діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, що в свою чергу відповідачем не заперечується. Крім того ОСОБА_1 вказує, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки її заробіток не може забезпечити належний життєвий рівень та повноцінний розвиток дітей.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей суд зазначає таке.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Із наведеної норми слідує, що аліменти підлягають стягненню на користь того з батьків, з ким проживає дитина. При цьому спосіб стягнення аліментів (частина від заробітку (доходу) чи тверда грошова сума) обирається саме стягувачем аліментів. У даному випадку спосіб стягнення аліментів визначається позивачкою.

Із наявних у матеріалах справи доказів слідує, що відповідач є батьком двох малолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю, окремо від батька, що також не заперечується відповідачем.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у частині від його заробітку у розмірі 1/2 частин всіх видів заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вирішуючи питання про розмір аліментів суд має виходити із приписів статті 182 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі: на одну дитину однієї чверті; на двох дітей однієї третини; на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За таких обставин, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільних із позивачем малолітніх дітей, які проживають разом із ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, у той час як обов`язок щодо їх утримання законом покладається на обох батьків, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на їхніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Після чого стягувати аліменти в розмірі всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття.

Суд не вбачає підстав для повного задоволення позову, оскільки позивач жодним чином не обґрунтовано необхідність стягнення з відповідача аліментів на двох дітей саме у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Щодо посилання у позові на те, що син сторін має статус дитини-інваліда, у зв`язку з чим потребує лікування та реабілітації, суд зазначає, що позивач має право звернутися до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, пов`язаних із лікуванням та реабілітацією сина.

З копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки від сплати судового збору сторони звільнені на підставі п. 3 та п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому він компенсуються за рахунок держави.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 259, 263-265, 279-282, 430 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 13 серпня 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, після чого стягувати аліменти в розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору в дохід держави у сумі 807 грн. 51 коп.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Текст рішення складено 10 лютого 2025 року.

Суддя О.В. Ващук