Справа № 522/903/24 Провадження № 2-з/522/86/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з ним батьком, який проживає окремо,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з ним батьком, який проживає окремо.

22.01.2025 на адресу суду надійшла сформована в системі «Електронний суд» заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просить: зобов`язати ОСОБА_2 повідомити, де фактично перебуває його син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто в якій саме країні; зобов`язати ОСОБА_2 повідомити, у яких навчальних закладах навчається його син на території країни перебування, надавши повні назви та адреси відповідних закладів.

Заява обґрунтована тим, що згідно з довідкою Державної прикордонної служби України від 11.12.2024, відповідачка ОСОБА_2 разом з дитиною перетнула державний кордон 27.10.2024 о 18:27. Така поведінка відповідачки фактично знецінює судовий процес, оскільки навіть у разі винесення рішення суду на його користь, державна виконавча служба буде позбавлена можливості виконати це рішення через те, що відповідачка разом із дитиною перебувають у невідомій йому країні за межами України. У результаті він, як батько, повністю позбавлений можливості спілкуватися зі своїм сином і на сьогодні не знає його фактичного місця перебування. На підставі отриманих даних він має намір ініціювати звернення до Міністерства юстиції України, керуючись положеннями Гаазької Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року, яку Україна ратифікувала у 2006 році. Метою такого звернення є відновлення справедливості та забезпечення його права на спілкування із сином, як у формі особистих зустрічей, так і через онлайн-засоби. У разі протидії з боку відповідачки ОСОБА_2 , планує вжити заходів відповідно до Конвенції для повернення відповідачки разом із сином ОСОБА_3 до України. Це забезпечить можливість примусового виконання судових рішень та вимог державної виконавчої служби у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом..

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Частина 1 статті 150 СК УКраїни передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

У статті 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Виходячи з положень ч.ч. 2, 3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Оцінюючи необхідність та співмірність запропонованого заходу забезпечення позову, суд враховує, що між сторонами виник спір щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, а забезпечення позову, про яке просить заявник, відповідатиме найкращим інтересам дитини та, у свою чергу, може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.149-154, 260, 261, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з ним батьком, який проживає окремо, задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 повідомити батька дитини ОСОБА_1 про фактичне місце проживання (перебування) дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та місце його навчання у країні проживання, вказавши повну назву та адресу навчального закладу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Юлія КОВТУН