справа № 492/743/23
провадження № 2/492/69/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 січня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Гусєвої Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Гамурар І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду із вказаним позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , посилаючись на те, що позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, від якого мають вказаних дітей, які проживають разом з позивачкою за кордоном та знаходяться на її утримання. Відповідач є фізично здоровою особою працездатного віку, іншим особам аліментів не виплачує, утриманців не має, не є офіційно працевлаштованим, однак зобов`язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, у зв`язку з чим позивчака звернулась до суду із зазначеною позовною заявою.

До суду від відповідача надійшов відзив, у якому просив суд у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити, посилаючись на те, що: позивачка проживає окремо від дітей; вона та діти не перебувають у скрутному матеріальному становищі, оскільки, перебуваючи у Федеративній Республіці Німеччина, отримують державне фінансове забезпечення як особи, що отримали тимчасовий захист, а відповідач офіційно не працевлаштований, а сумарний дохід дітей перевищує його неофіційний дохід.

Позивачка та її представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, у судове засідання не з`явились, але до суду від представника позивачки надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, офіційно не працює, стан його здоров`я є незадовільним, на його утриманні знаходиться матір, а позивачка та спільні сторін діти знаходяться на повному державному забезпеченні у Федеративній Республіці Німеччина.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батька утримувати малолітніх дітей, тому при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися СК України.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 25 січня 2020 року, виданого Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 (а. с. 9, 9 зворотна сторона), позивачкою у справі, та ОСОБА_2 (а. с. 82), відповідачем у справі, по що складено актовий запис за № 6 (а. с. 3).

Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 28 листопада 2020 року, № НОМЕР_3 від 26 листопада 2020 року, виданих Арцизьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьком малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено ОСОБА_2 , відповідача у справі, матір`ю ОСОБА_1 , позивачку у справі (а. с. 4, 5).

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 77 від 26 травня 2020 року, виданої Теплицькою сільською радою Арцизького району Одеської області, ОСОБА_1 , позивачка у справі, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9 зворотна сторона).

Відповідно до довідки про місце реєстрації, виданої Регіональним центром Швебіш Халль Федеративної Республіки Німеччина, яку перекладено з німецької мови на українську мову перекладачем Скобелевою А.С., ОСОБА_1 , позивачка у справі, та її діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за однією адресою, а саме: АДРЕСА_2 (а. с. 6, 7).

Стан здоров`я дітей та відповідача задовільні.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 347784798 від 25 вересня 2023 року, ОСОБА_2 , відповідачу у справі, на праві власності належить:

1)земельна ділянка, загальною площею 1 га, кадастровий номер :01:002:0792, розташована на території Теплицької сільської ради Болградського району Одеської області, яка перебуває у користуванні ОСОБА_5 на підставі договору емфітевзису від 01 листопада 2022 року;

2)нежитлова будівля загальною площею 204,8 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

3)земельна ділянка, загальною площею 0,0642 га, кадастровий номер :02:001:0313, розташована на території Теплицької сільської ради Болградського району Одеської області, яка перебуває в користуванні територіальної громади села Теплиця в особі Теплицької сільської ради Арцизького району Одеської області на підставі договору оренди від 11 травня 2016 року (а. с. 31-32).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 22 березня 2024 року, 19 червня 2024 року, 30 серпня 2024 року, 24 грудня 2024 року, за період з 1 кварталу 2023 року по 3 квартал 2024 року інформація про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків відносно ОСОБА_2 , відповідача у справі, відсутня (а. с. 130, 131, 132).

Відповідно до даних з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, ОСОБА_2 , відповідач у справі, за період з 2017 року по теперішній час не отримував офіційного доходу (а. с. 133-134, 196).

Як вбачається з податкового повідомлення-рішення № -1502-UA0067242 від 27 червня 2024 року, виданого Головним управління ДПС в Одеській області, сума нарахованого податкового зобов`язання ОСОБА_2 , відповідача у справі, за податковий період (2024 рік), складає 15243,87 грн. (а. с. 192).

Відповідно до ухвали Болградського районного суду Одеської області від 14 вересня 2022 року накладено арешт на легковий причіп марки «ЛЕВ» моделі «183121», червоного кольору, 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який зареєстрований за ОСОБА_2 , відповідачем у справі (а. с. 193-194).

Згідно з постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 13 квітня 2021 року, накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2 , відповідача у справі, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення вказаної постанови (а. с. 195).

Як вбачається з висновку про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 16 січня 2025 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Арцизької міської ради», ОСОБА_6 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , відповідача у справі, рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а. с. 198).

Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвами про їх народження та не заперечувалося відповідачем, і цей факт, відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дітей, як вбачається із матеріалів справи, між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені в пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оцінюючи вищезазначені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 79, 80, 82 ЦПК України вважає, що зазначені докази є належними, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилаються сторони, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Такий принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини ґрунтується на нормах Конституції України, які проголошують, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (стаття 21), громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (стаття 24).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина 2 статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 Сімейного кодексу України на батьків покладено обов`язок по утриманню дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Отже, обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати свою дитину є безумовним.

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються також у частці від доходу їх батька за вибором того з батьків, разом з яким проживають діти.

Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно роз`яснень, що викладені в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує такі обставини як: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивачкою та відповідачем не надано суду жодних доказів, підтверджуючих обставини, які відповідно до вимог статті 182 СК України судом необхідно врахувати при визначенні розміру аліментів, крім доказів наявності на праві власності у платника аліментів нерухомого майна, тому суд визначає розмір аліментів на підставі наявних у справі доказів.

Виходячи з аналізу перелічених норм закону, враховуючи обставини та матеріали справи, надані позивачкою суду докази, суд дійшов висновку, що незважаючи на те, що відповідач проживає окремо від дітей, зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю, до досягнення ними повноліття в розмірі, визначеному судом.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги обов`язок ОСОБА_2 , як батька дітей, утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 14 липня 2023 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Суд не приймає до уваги додані позивачкою до позовної заяви міжнародні сертифікати про вакцинування та профілактику ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , оскільки такі подані до суду без їх перекладу на українську мову, що позбавляє суд можливості встановити їх зміст та наявність у них будь-якої інформації щодо предмету доказування, а тому вони є неналежними доказами.

Також суд не бере до уваги посилання відповідача, викладені ним у своєму відзиві, поданому до суду, на те, що станом на день звернення до суду з позовною заявою позивачка проживала в іншому населеному пункті окремо від дітей, а з доданих позивачкою до позовної заяви доказів неможливо встановити спільне проживання позивачки з дітьми; позивачка та діти отримують матеріальну допомогу від Федеративної Республіки Німеччини, зокрема компенсацію витрат на оренду житла та комунальні послуги, та такі доходи дітей значно перевищують неофіційний дохід відповідача, що є підставою для звільнення його від обов`язку утримувати дітей на підставі статті 188 СК України; позивачкою не додано до позовної заяви доказів її витрат на дітей, оскільки такі твердження відповідача не були підтверджені належними та допустимим доказами в розумінні статей 76-80 ЦПК України, у зв`язку з чим відповідачем не були виконані вимоги статей 12, 81 ЦПК України, згідно яких відповідач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позову.

Згідно з частиною 1 статті 191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 14 липня 2023 року.

Аналізуючи вищезазначені норми права, беручи до уваги встановлені судом обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, вирішивши чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги позивачки та якими доказами вони підтверджуються, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць, оскільки наявна справа про стягнення аліментів.

Беручи до уваги, що позивачка звільнена від сплати судового збору, звернулася до суду із зазначеним позовом 14 липня 2023 року, на підставі статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави у зв`язку з задоволенням позовних вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 15, 43, 76-84, 89, 95, 133, 141, 211, 212, 223, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 ; зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ; проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 ) аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 14 липня 2023 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягувати за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 31 січня 2025 року.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.