Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.01.2025 Справа №607/25010/23 Провадження №2/607/69/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у загальному позовному провадженні у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, спричиненої залиттям квартири,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 , діючи через представника адвокатку Коцюбу Н. Я., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, спричиненої залиттям квартири.

В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено про те, що квартира за АДРЕСА_1 , на праві спільної часткової власності - по кожному, належить позивачу ОСОБА_1 , його батькам - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , сестрі ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 , яка розташована поверхом вище, над квартирою АДРЕСА_3 .

22 вересня 2023 року було спричинено затоплення квартири за АДРЕСА_1 . Комісією в складі: майстра дільниці ОСОБА_6 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_7 , в присутності матері позивача, яка є співвласником квартири ОСОБА_4 , 22 вересня 2023 року проведено обстеження квартири за АДРЕСА_1 на предмет встановлення обставин та причин затоплення. За результатами обстеження з`ясовано, що в затопленій квартирі замокла стеля в кухні - 1,0 м. кв, стеля в сантехнічній кімнаті - 0,6 м кв. та стіна у сантехнічній кімнаті - 1,0 м. кв. Затоплення відбулося із квартири АДРЕСА_2 , яка розміщена поверхом вище по причині халатного відношення до сантехнічного обладнання. А саме - тріснув манжет, під`єднаний до унітазу на подачу води з бачка, який мешканці квартири АДРЕСА_4 встановили самостійно.

Сестра власника квартири ОСОБА_8 , яка була присутня під час обстеження затопленої квартири та складання акту, від підпису та надання будь-яких пояснень відмовилася. Лише зазначила, що квартира АДРЕСА_4 здається в оренду, проте жодного договору про надання квартири в оренду, на підтвердження своїх слів, комісії не надала.

Усунення пошкоджень, завданих залиттям квартири вимагає виконання ремонтно-відновлювальних робіт, розмір яких орієнтовно становить 18 000,00 грн. Від відшкодування матеріальної шкоди за заподіяні збитки в добровільному порядку чи надання будь-якої іншої допомоги щодо приведення квартири до належного стану після її затоплення, ОСОБА_8 категорично відмовилась. При цьому, зі слів ОСОБА_1 , затоплення квартири АДРЕСА_3 сусідами зверху, а саме квартирою АДРЕСА_4 , власником якої є відповідач, відбувалися вже неодноразово.

Відповідно за захистом свого порушеного права, позивач звертається до суду з позовом щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири, співвласником якої є позивач.

Покликаючись на ст.ст. 11, 13, 15, 22, 319, 386, 1166, 1192 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», представник позивача зазначає, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Відповідно до другого абзацу п.2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).

В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги зутримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Основною метою при складанні акту залиття квартири є встановлення причин залиття, та осіб, відповідальних за спричинену шкоду.

Утримання та ремонт (своєчасна заміна) внутрішньо квартирних мереж водопостачання є обов`язком власника квартири, що передбачено п.7 вищенаведених Правил та ст. 151 ЖК України.

Як вбачається з акту обстеження від 22 вересня 2023 року він відповідає вимогам, викладеним у Правилах, в ньому зазначено звідки відбулося залиття та інші необхідні для такого документу реквізити, а тому цей акт є належним і допустимим доказом заподіяння відповідачем майнової шкоди.

Оскільки під час здійснення обстеження щодо затоплення квартири, членам комісії не було представлено договору оренди квартири та не надано жодного підтверджуючого документу, що затоплення квартири відбулося з вини наймача квартири, відповідальність за заподіяну шкоду має бути покладена на власника квартири ОСОБА_2 , який євідповідачем у справі.

Внаслідок затоплення квартири та не відшкодування відповідачем завданих цим затопленням збитків майну, співвласником якого є позивач, права ОСОБА_1 були порушені, а відтак позовні вимоги підлягають до задоволення.

Отож, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 18 000,00 грн на відшкодування збитків, завданих затопленням квартири за АДРЕСА_1 ; судові витрати понесені позивачем при розгляді даної справи, покласти на відповідача.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, спричиненої залиттям квартири; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

22 лютого 2024 року судом постановлено ухвалу у справі № 607/25010/23 якою клопотання представника позивача - адвокатки Коцюби Н. Я. про призначення судової будівельнотехнічної експертизи в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої залиттям квартири задоволено; призначено у цій справі судову будівельнотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського відділення Київського НДІСЕ, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

На виконання вказаної ухвали, 07 серпня 2024 року від Тернопільського відділення Київського науководослідного інституту судових експертизнадійшов висновок експерта від 31 липня 2024 року № 190/24-22 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, а відтак суд поновив провадження у справі № 607/25010/23, про що постановив ухвалу від 08 серпня 2024 року.

У судовому засіданні, яке відбулося 04 грудня 2024 року суд протокольною ухвалою без видалення до нарадчої кімнати закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Представник позивача - адвокатка Коцюба Н. Я. у судове засідання з розгляду справи по суті не з`явилася, однак подала письмову заяву в якій просила розгляд справи 02 січня 2025 року здійснювати без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Судові витрати по сплаті судового збору та за проведення експертизи покласти на відповідача, стягнути їх в користь ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №440, в якому зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою», а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, відзиву на позовну заяву не надав суду.

Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої, частини одинадцятої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Дані висновки узгоджуються з постановами Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі №757/15603/19 (провадження №61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження №61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17).

Згідно з частиною 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав, передбачених частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, доходить до висновку про задоволення вимог позивача частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 , що вбачається із копії його паспорта серії НОМЕР_1 , який видано Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області 18 липня 2012 року.

Квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 - 1/4; ОСОБА_1 - 1/4, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23 жовтня 2015 року НОМЕР_2 , яке видано згідно з розпорядженням (наказом) від 23 жовтня 2015 року № 46631 керівника органу приватизації начальника Тернопільського міського бюро технічної приватизації О. В. Гнатюк.

Вказане вище також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 355709643 від 24 листопада 2023 року.

Квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_5 , належить на праві власності ОСОБА_2 , що слідує з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 355700144 від 24 листопада 2023 року.

За змістом акту від 22 вересня 2023 року, комісія в складі майстра дільниці ОСОБА_6 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_7 , в присутності дружини власника квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , провели обстеження даної квартири на предмет затоплення. За результатами обстеження встановлено, що в затопленій квартирі замокла стеля в кухні - 1,0 м. кв, стеля в сантехнічній кімнаті - 0,6 м кв. та стіна у сантехнічній кімнаті - 1,0 м. кв. Затоплення відбулося 22 вересня 2023 року із квартири АДРЕСА_4 , яка розміщена поверхом вище. Причиною затоплення стало те, що в даній квартирі тріснув манжет, який під`єднаний до унітаза на подачу води з бачка, який мешканці кв. АДРЕСА_4 встановили самостійно. Дочка покійного власника квартири АДРЕСА_4 поселила у дану квартиру квартиранта, який знаходився в квартирі під час обстеження, про що і складено даний акт.

Вищевказані обставини також підтверджені і актом про залиття квартири 22 вересня 2023 року в АДРЕСА_1 , який складено працівниками ДП «Фаворит-2» на підставі звернення ОСОБА_4 , яка є одним із співвласників житла за цією адресою, що суд описав вище.

Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31 липня 2024 року № 190/24-22, який складено експертом Тернопільського відділення Київського НДІСЕ І. Грушицьким, вартість ремонтно-будівельних робіт, включаючи вартість будівельних матеріалів, які необхідно виконати для відновлення технічного стану приміщень квартири АДРЕСА_1 , спричиненого затопленням квартири 22 вересня 2023 року, в цінах на день дослідження, становить 14 487,90 грн; вартість завданої матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири АДРЕСА_3 внаслідок залиття, яке відбулося 22 вересня 2023 року становить 12 329,78 грн.

Отож, проаналізувавши надані докази вважаю, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будьякими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Кінцевою метою будьякого звернення до суду є відновлення порушеного права та відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями.

За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 15 та 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом беззаперечно встановлено, що позивач є співвласником майна - квартири, яка знаходиться в АДРЕСА_1 . Дане помешкання було затоплене 22 вересня 2023 року, що підтверджується атом, який складено працівниками ДП «Фаворит-2» в присутності співвласника майна та родички відповідача, з описом наслідків цієї події. За результатами обстеження встановлено, що в затопленій квартирі замокла стеля в кухні - 1,0 м. кв, стеля в сантехнічній кімнаті - 0,6 м кв. та стіна у сантехнічній кімнаті - 1,0 м. кв. Затоплення відбулося 22 вересня 2023 року із квартири АДРЕСА_4 , яка розміщена поверхом вище. Причиною затоплення стало те, що в даній квартирі тріснув манжет, який під`єднаний до унітаза на подачу води з бачка, який мешканці кв. АДРЕСА_4 встановили самостійно. Власником квартири АДРЕСА_2 , є ОСОБА_2 . Висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31 липня 2024 року № 190/24-22 встановлено, що вартість завданої матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири АДРЕСА_3 внаслідок залиття, яке відбулося 22 вересня 2023 року становить 12 329,78 грн. Заподіяння майну позивача матеріального збитку внаслідок затоплення житла за вищевказаною адресою і стало причиною звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до ОСОБА_2 , оскільки останній в добровільному порядку не відшкодував спричинену шкоду.

Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частина 2 ст. ст. 383 ЦК України визначає, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 10 ЖК України визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.

У відповідності до статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Відповідно до абз. 2 п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір (постанова Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 757/31418/15-ц).

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд звертав увагу вище, що у пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за №927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено.

Судом встановлено, що наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає визначеній формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані.

ОСОБА_2 не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що мало місце 22 вересня 2023 року, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання про доведеність того факту, що залиття квартири в АДРЕСА_1 , сталося з вини власника квартири АДРЕСА_2 , а саме ОСОБА_2 .

Щодо відсутності підпису власника квартири у вищеописаному акті про затоплення, то у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі №753/20314/15, зазначено, що не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи.

Вирішуючи питання щодо розміру завданої шкоди, суд приймає до уваги висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31 липня 2024 року № 190/24-22, відповідно до якого вартість завданої матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири АДРЕСА_3 внаслідок залиття, яке відбулося 22 вересня 2023 року становить 12 329,78 грн.

Таким чином, встановивши, що позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд доходить висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідача у загальному розмірі 12 329,78 грн, визначеному на підставі висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 31 липня 2024 року № 190/24-22.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 329,78 грн грошового відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи та витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, згідно вимог ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, та 10 601,92 грн. сплачених позивачем за судову експертизу № 190/24-22.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 280-283, 352-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 12 329 (дванадцять тисяч триста двадцять дев`ять),78 грн грошового відшкодування матеріальної шкоди.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три),60 грн та 10 601 (десять тисяч шістсот одну),92 грн витрат понесених на проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Копію рішення направити відповідачу у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,остання відома адреса місця проживання: АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення суду складено 03 січня 2025 року.

Головуючий суддя Герчаківська О.Я.