РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Колесник Д.С., заявника ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, посилаючись на те, що батько заявника ОСОБА_2 загинув при виконанні військового обов`язку під час бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Очеретино, Покровського району, Донецької області.

За життя, після розірвання шлюбу у 2009 році із матір`ю заявника - ОСОБА_3 він завжди надавав постійну матеріальну допомогу на утримання заявника до його повноліття. Після повноліття, оскільки він продовжував навчання, с початку у Економіко-правничому фаховому коледжі Запорізького національного університету, а потім у Запорізькому національному університеті на факультеті соціальної педагогіки та психології» батько продовжував надавати йому постійну грошову допомогу у розмірі не менше 1500 грн. щомісяця, та були постійні більш значні виплати за потреби у зв`язку з хворобою та на свята, так у грудні 2023 року до нового року батько передав йому 8000 грн.

Зазначена допомога від батька була для нього постійним і основним джерелом до існування.

Крім того, з вересня 2023 року заявник постійно проживав з батьком та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті батька він звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про призначення йому пенсії з нагоди втрати годувальника, проте йому було відмовлено у призначенні даної пенсії, оскільки у нього не було спільного зареєстрованого місця проживання з батьком і йому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту його перебування на утриманні свого загиблого батька.

На підставі вищевикладеного заявник просить встановити факт перебування його на утриманні батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт.Очеретино, Покровського району, Донецької області.

Ухвалою суду від 30.10.2024 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням судового засідання.

В судовому засіданні заявник заяву підтримав підстав викладених у ній та просив її задовольнити.

У судове засідання представник заінтересованої особи Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п.п. 3,4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заслухавши пояснення заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Положеннями ч. 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

Згідно вимогам ч. 1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження від 24.11.2003, серії НОМЕР_1 , виданий Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №554, ОСОБА_2 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про смерть від 18.01.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис за № 83.

Згідно витягу з протоколу засідання штатної 20 регіональної військово- лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 1992 від 20.05.2024 року травма (13.01.2024), яку отримав молодший сержант ОСОБА_2 , 1983 року народження «Інші комбінації розтрощень, які включають декілька ділянок тіла. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та осколків», згідно витягу наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 08.02.2024 року №9-РС, сповіщення №4 (вих.406) від 16.01.2024 виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 , лікарського свідоцтва про смерть № 126не/13 від 17.01.2024, виданого КЗ « Дніпровське обласне бюро судово- медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» Новокадацьким відділенням, свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 18.01.2024, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 - травма, яка призвела до смерті та причина смерті, так пов`язана із захистом Батьківщини.

Листом від 18.10.2024 № 18255-17635/М-02/8-0800/24 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомляє заявника про відсутність документу уповноваженого органу на підтвердження факту перебування останнього на утриманні загиблого батька.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію регламентується Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Статтею 1 вказаного вище Закону визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти.

Згідно з ст. 29 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 30 вказаного Закону, право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Частиною 7 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, закладах вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В якості доказів перебування ОСОБА_1 на утриманні свого померлого батька ОСОБА_2 заявником до матеріалів справи додані довідка про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 1 від 28.02.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , довідка районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про фактичне місце проживання/ не проживання особи від 10.09.2024 № М-1017 за підписом заступником голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, за змістом якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, як свідчить зміст довідки Запорізького національного університету від 03.10.2024 № 122, ОСОБА_1 (заявник у справі) є студентом 1 курсу Запорізького національного університету за скороченим терміном навчання, факультет соціальної педагогіки та психології, термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2027 року.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є працевлаштованою особою та має самостійний дохід матеріали цієї справи не містять.

Також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 (мати заявника), ОСОБА_5 (мати батька заявника) пояснили, що батько заявника ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу у 2009 році з його матір`ю, надавав завжди постійну матеріальну допомогу на утримання сина до його повноліття. Після його повноліття, оскільки він продовжував навчання батько також продовжував надавати постійну грошову допомогу у розмірі не менше 1500 грн. щомісяця, та були постійні і більш значні виплати за потреби у звязку з хворобою та на свята, так у грудні 2023 року до нового року батько передав мені 8000 грн. Зазначена допомога від батька була постійним і основним джерелом до існування сина. Крім того, з вересня 2023р. він постійно проживав з батьком та бабусею за адресою : АДРЕСА_1 .

На даний час встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого батька ОСОБА_2 не можливо інакше, ніж за рішенням суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріалами справи доведено належними та допустимими доказами факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у смт.Очеретино, Покровського району, Донецької області, у зв`язку з чим, заява підлягає задоволенню повністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 315,319 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про встановлення факту перебування на утриманні - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , на утриманні свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт.Очеретино, Покровського району, Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.01.2025 року.

Суддя А.В.Воробйов