ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2537/25 Справа № 203/6406/24 Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року по справі за позовом Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року представник Дніпровської міської ради звернувся до суду із позовом про усунення перешкод земельною ділянкою, який обґрунтовував тим, що відповідач є власником нерухомого майна у вигляді секції №10 в магазині літ.А-1, поз.1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секції №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металеву огорожу та споруди №5-9, мостіння І1 з тротуарної плитки 4 083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м., секції 11, 12, будівлі літ.А-1 (сб. з/бетон.Блок, цегла), який знаходиться у будинку №1-«а» (один «а»), розташовані на земельній ділянці площею 0,2536 га.

Вказана земельна ділянка будь-яким фізичним чи юридичним особам під будівництво не надавалась, право власності чи користування на неї також не надавалось, розпорядчі документи про присвоєння адреси відсутні. Оскільки вказане вище нерухоме майно було побудовано на земельній ділянці не відведеній для цієї мети, воно є самочинним будівництвом, а територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, як власник земельної ділянки вправі вимагати припинення володіння відповідача правом власності на таке самочинне будівництво та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

Просив звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,2536 га шляхом демонтажу (знесення) побудованого об`єкту майна: мостіння ІІ з тротуарної плитки площею 4 083 кв.м, що розділено на окремі частини: майданчик Садового центру, на якому розміщені три металеві споруди з вікнами орієнтованими площами 22.0 кв.м, 9.4 кв.м, 3.4 кв.м. та ємності з землею і декоративними деревами і кущами; майданчик виставки електромобілів «Електри4ка», на якому розміщено дві споруди з металевого профілю та пластикових склопакетів орієнтовними площами 46.2 кв.м, 28.2 кв.м.; майданчик виставки б/в автомобілів «PlanetAvto», на якому розміщено дві споруди з металевого профілю та пластикових склопакетів орієнтовною площею забудови 4.5 кв.м. та 4.0 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_1 , згідно з актом обстеження земельної ділянки від 09.09.2024 №09/09/24-ЗС/1;

- припинити право володіння ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна а саме: секцію №10 в магазині літ.А-1, поз.1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секцію №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металеву огорожу та споруди №5-9, мостіння І1 з тротуарної плитки 4 083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м., секції 11, 12, будівлі літ.А-1 (сб. з/бетон.Блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (один А) на земельній ділянці площею 0,2536 га з кадастровим номером: :06:114:0037 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- визнати недійсним іпотечний договір, що укладений 25.11.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. та зареєстрований в реєстрі за №3804 та скасувати державну реєстрацію іпотеки, номер запису: 17826625, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- скасувати державну реєстрацію та припинити обтяження, яке внесено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. у зв`язку із посвідченням іпотечного договору від 25.11.2016 у вигляді заборони відчуження зазначеного в договорі майна, а саме: номер запису про обтяження: 17638159 стосовно секції №10 в магазині літ. А-1, поз. 1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секцію №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металеву огорожу та споруди №5-9, мостіння І1 з тротуарної плитки 4 083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м., секції 11,12, будівлі літ. А-1 (сб. з/бетон. Блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (один А) на земельній ділянці площею 0,2536 га з кадастровим номером: :06:114:0037, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- судові витрати покласти на відповідачів.

Разом із позовною заявою Дніпровською міською радою подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій позивач проситьзаборонити ОСОБА_1 (, а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії (купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше) по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: секцію АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); а також заборонити державному реєстратору вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі на нерухоме майно, а саме: секцію АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101). В обґрунтування посилався на те, що невжиття зазначених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів територіальної громади м. Дніпра на спірну земельну ділянку.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та винести нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

З посиланням на доводи, аналогічні доводам заяви по забезпечення позову, зазначала, що заборона вчиняти дії щодо нерухомого майна не завдасть шкоди та збитків ОСОБА_1 , не позбавить його прав володіти та користуватися нерухомими майном, а лише тимчасово обмежить права реалізувати вказане майно. Такий вид забезпечення на їх думку буде спів мірним із заявленими позивачем вимогами та забезпечить належне виконання рішення суду у майбутньому. Також вважає, що не можна ототожнювати забезпечення позову, заявлене міською радою та арешт, накладений на майно ОСОБА_5 в рамках забезпечення виконання зобов`язання за договором іпотеки. Звертає увагу, що в разі невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики до 25.11.2026 року, на предмет іпотеки буде звернуто стягнення, тобто зміниться власник нерухомого майна. У такому випадку позивач не зможе захистити свої права в рамках одного судового провадження та буде змушений звертатись із новим позовом, що може ускладнити чи взагалі унеможливити поновлення речового права. Тому вважає, що ними доведено необхідність вжиття заходив забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Вважає, що твердження позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову ґрунтується на припущеннях та не підтверджено належними та допустимими доказами. Звертає увагу, що об`єктом спору у даному випадку є земельна ділянка, а позивач просить заборонити дії щодо відчуження та реалізації належного на праві власності відповідачу майна, яке не має жодного відношення до спірної земельної ділянки.

Також зазначає, що він ще у 2016 року у встановленому законом порядку звертався для оформлення права користування земельною ділянкою, де фактично розміщені будівлі та споруди, які належать йому на праві власності, однак позивач проігнорував ці клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Крім того позивачем не доведено ризиків утруднення чи неможливості виконання рішення у майбутньому, а наявність зареєстрованого договору іпотеки не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки не існує доказів того, що існує заборгованість за основним зобов`язанням що призведе до звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначає, що вжиття заявлених позивачем заходів забезпечення позову буде перешкоджати господарській діяльності відповідача у зв`язку із тим, що останній зареєстрований як ФОП та основним видом його діяльності є надання в оренду та експлуатацію власного чи орендованого нерухомого житла.

В судове засідання з`явилися представник Дніпровської міської ради-Остапенко П.В. та представник ОСОБА_1 адвокат Малега С.О..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач належними та допустимими доказами не довів своїх вимог та обставин щодо утруднення чи неможливості виконання рішення у майбутньому та обраний ним вид забезпечення позову забезпечить ефективний захист порушених прав. Також звертав увагу, що майно до якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову є іпотечним майном, щодо якого зареєстроване обтяження у вигляді заборони відчуження.

Такий висновок відповідає обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також інших підстав визначених законом.

Пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч.10 ст. 150 ЦПК України)

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тлумачення статей 152, 153 ЦПК України свідчить, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу. Суд повинен враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Подібних висновків дійшла Велика Палати Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 та у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову, суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, щодо якого просить заборонити вчиняти певні дії позивач.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції предметом позову Дніпровської міської ради у цій справі є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її звільнення, а саме демонтажу об`єктів нерухомого майна та припинення права власності на ці об`єкти. При цьому позивач також просив визнати недійсним іпотечний договір та скасувати державну реєстрацію та припинити обтяження накладеного у зв`язку із посвідченням іпотечного договору.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, Дніпровська міська рада зазначала, що спірна земельна ділянка не відводилась для будівництва нерухомого майна, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_1 , а тому останнє є самочинним будівництвом, яке підлягає знесенню для усунення перешкод у його користуванні територіальною громадою міста.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не установлює прав та обов`язків сторін, а лише на підставі викладених обставин і наявних доказів, переконавшись, що поза розумним сумнівом дійсно є підстави уважати про наявність спору, застосовує заходи забезпечення позову.

Судом першої інстанції під час розгляду заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову були дотримані зазначені вимоги.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

У випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Водночас у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанова ВС від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18 ).

Як вбачається з вимог заяви про забезпечення позову, позивач просив забезпечити позов шляхом заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню на нерухоме майно у вигляді секції №10 в магазині по АДРЕСА_1 Також просив державному реєстратору заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо такого майна.

У позовній заяві Дніпровська міська рада зазначала, що на підстав іпотечного договору №3804 від 25.11.2016 року приватним нотаріусом Рудкевич Є.В. внесено запис про іпотеку та обтяження іпотечного майна у вигляді нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

Згідно із доданою до позовної заяви Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація що 25.11.2015 року між відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір 3804. Предметом іпотеки за цим договором є нерухому майно у вигляді секції №10 в магазині літ.А-1, поз.1-4, загальною площею 73,6 кв.м, А1-1 секція №13, поз. 1-11, загальною площею 76,3 кв.м, металеву огорожу та споруди №5-9, мостіння ІІ з тротуарної плитки 4 083 кв.м, приміщення магазину позиції 1-5, 14, загальною площею 155,2 кв.м., секції 11, 12, будівлі літ.А-1 (сб. з/бетон.Блок, цегла), який знаходиться у будинку АДРЕСА_2 (колишня адреса: АДРЕСА_1 ) (один А) на земельній ділянці площею 0,2536 га з кадастровим номером: :06:114:0037

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки №09/09/24-ЗС/1 за адресою АДРЕСА_1 фактично складається з двох земельних ділянок. На земельній ділянці 1 фактично розміщені будівлі секції № НОМЕР_1 в магазині літ.А-1 та до архівної ділянки за кадастровим номером :06:114:0037 не має жодного відношення. Земельна ділянка 2 співпадає з архівною земельною ділянкою з кадастровим номером :06:114:0037 по довжині, а по ширині земельна ділянка набагато більше від архівної. На другій земельній ділянці розташоване мостіння ІІ з тротуарної плитки 4 083 кв.м. При цьому відомості про кадастровий номер земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , розмір її площі та цільове призначення, відсутні, як і відсутні відомості щодо землекористувача.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами наявний спір щодо земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомого майна, які на праві власності належать ОСОБА_1 та які забезпечені іпотекою за договором, укладеним останнім із ОСОБА_2 .. При цьому у відзиві на апеляцій скаргу представник ОСОБА_1 не заперечував проти цього.

Позивач звертав увагу, що вищевказане майно ОСОБА_1 забезпечене іпотекою і в разі звернення стягнення на таке іпотечне майно, яке розташоване на спірній земельній ділянці, буде утруднено виконання рішення. Однак ОСОБА_2 , яка є іпотекодержателем також бере учать у справі у якості співвідповідача, а тому доводи ради про можливість переходу права власності та унеможливлення в наслідок цього виконання рішення суду є такими, що не заслуговують на увагу.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом спору у даній справі є земельна ділянка, а заходи забезпечення позову позивач просить застосувати до нерухомого майна у вигляді секції № НОМЕР_1 в магазині літ.А-1, за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи відсутність належного обґрунтування ризиків невиконання можливого рішення суду та обставин які б про це свідчили, а також створення невиправданих обмежень відповідача як власника майна в його правах, колегія суддів приходить до висновку про правильність висновку щодо необґрунтованості необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій, зокрема і реєстраційних щодо секції №10 в магазині літ.А-1, за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає, що в даному випадку вжиття заходів забезпечення позову не буде виступати як спосіб гарантування обов`язкового виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, а тільки створить невиправдані обмеження титульного власника в його правах, а тому вважає, що не було підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції постановлено законне і обґрунтоване судове рішення,то апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються питань, які підлягають вирішенню під час розгляду спору по суті позовних вимог та зводяться до незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями через тлумачення процесуального законодавства на свою користь, а також не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

За наведених обставин судом першої інстанції на законних підставах відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову нерухомого майна,яке не є предметом спору.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 лютого 2025 року.

Судді: