Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/67/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судці Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Хемишинець Е.І., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки ОСОБА_2 (бабуся за матір`ю ОСОБА_3 ).

Заповіту не залишала. На день її смерті відкрилася спадщина за законом.

Позивачка як спадкоємець за законом прийняла та оформила спадщину після смерті ОСОБА_2 у судовому порядку. Рішенням Виноградівського районного суду від 27.11.2017 у справі №299/3598/17 за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок. Рішення суду набрало законної сили з ухвалою про виправлення описок. Відповідачем за даним рішенням була рідна мати позивачки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачці відомо, що її бабусі також належала і земельна ділянка на праві власності площею близько гектара на території села Підвиноградів, проте правовстановлюючий документ було втрачено.

Позивачка знайшла копію Державного акту про право власності на землю ІІІ-ЗК № 035922, виданий 15.11.2002, який посвідчує право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1,05 га, розташовану на території Підвиноградівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Очевидною є розбіжність у написанні прізвища та по-батькові спадкодавця та прізвища і по-батькові власника земельної ділянки.

З метою усунення розбіжності у написанні прізвища власника земельної ділянки позивачка звернулася до Виноградівської міської ради для уточнення інформації та отримала довідку від 29.12.2022 №1232, якою підтверджено, що саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканка АДРЕСА_1 , є власником земельної ділянки площею 1,05 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в селі Підвиноградів, що посвідчено Державним актом ІІІ-ЗК№ 035922. Таким чином при оформленні бланку державного акту було допущено помилки.

З наявних у розпорядженні позивачки документів вбачається, що сімейне прізвище зазнавало різних варіацій при оформленні документів: « ОСОБА_4 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_5 ».

Позивачка має на меті оформити успадковане нею право власності на майно, що не було охоплено Рішенням суду, однак у нотаріальному порядку це неможливо через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку та розбіжності у написанні прізвища власника майна та спадкодавця, тому змушена захищати своє право у судовому порядку шляхом визнання права.

Позивачка та її представник у підготовче засідання не з`явилися, однак згідно прохальної частини позовної заяви представник позивачки просила суд провести розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в підготовче засідання не з`явився, однак подала через канцелярію суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, проти вимог позивачки заперечень не має.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про ухвалення в підготовчому провадженні рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивачки по материнській лінії - ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

Останнім місцем проживання бабусі позивачки було АДРЕСА_1 .

За час свого життя бабуся позивачки заповіт не залишила.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина.

Позивачка як спадкоємець за законом прийняла та оформила спадщину після смерті ОСОБА_2 у судовому порядку.

Рішенням Виноградівського районного суду від 27.11.2017 у справі №299/3598/17 за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок. Рішення суду набрало законної сили з ухвалою про виправлення описок.

Відповідачем за даним рішенням була рідна мати позивачки ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Поза увагою спадкоємця залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 1,05 га, розташована на території Підвиноградівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 035922, виданим 15.11.2002 на ім`я ОСОБА_2 .

Згідно довідки, виданої Підвиноградівським старостинським округом Берегівського району Закарпатської області від 29.12.2022 №1232, згідно відомостей по господарського обліку за 2006-2010 роки по господарської книги № 6 особовий рахунок № НОМЕР_1 земельна ділянка орієнтовною площею 1,05 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в селі Підвиноградів знаходилася в приватній власності на основі Державного акта ІІІ-ЗК № 035922 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 мешканки АДРЕСА_1 .

Суд констатує, що позивачка після смерті своєї бабусі відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця проживала разом з нею, що стверджується довідкою старости Підвиноградівського старостинського округу Виноградівської міської ради від 29.12.2022 № 1230.

Крім позивачки інших спадкоєців на даний час немає.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У даному випадку оформити успадковане позивачкою право власності на майно, що не було охоплено Рішенням суду у нотаріальному порядку зробити неможливо через відсутність оригінала правовстановлюючого документу на земельну ділянку та розбіжності у написанні прізвища власника майна та спадкодавця.

Таким чином позивачка не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Крім того, відповідно до норм ч. 5ст. 1268 ЦКУкраїни незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3ст. 1296 ЦКвідсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у підготовчому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на земельну ділянку, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1264, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , набуте в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку площею 1,05 га, розташовану на території Підвиноградівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ЗК № 035922, виданим 15.11.2002 на ім`я ОСОБА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 10.02.2025.

ГоловуючийТ. Ю. Левко