Провадження №: 4-с/755/9/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" січня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва скаргу Комунального підприємство виконавчого органу київради (Київської міського державної адміністрації) «Київтеплоенерго», за участі заінтересованих осіб: Старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко Олександри Максимівни, боржник: ОСОБА_1 , на дії держаного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга Комунального підприємство виконавчого органу київради (Київської міського державної адміністрації) «Київтеплоенерго», за участі заінтересованих осіб: Старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко Олександри Максимівни, боржник: ОСОБА_1 , на дії держаного виконавця.

Відповідно до заявлених вимог, заявник просить суд: визнати дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко Олександри Максимівни в частині винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.09.2024 виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 неправомірними; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 03.09.2024, винесену державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко Олександрою Максимівною в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

Заявлені вимоги скаржника обгрунтовані тим, що 09.09.2021 Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/9874/21 прийнято рішення, згідно з яким видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості за послуги з постачання гарячої води, спожиті до 01.05.2018 року, у розмірі 6 761,80 грн., та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., а всього на загальну суму 9 031 (дев`ять тисяч тридцять одну) гривню 80 копійок, який був пред`явлений для примусового виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). 03.09.2024 на електронний кабінет в ЄСІТС КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надійшла постанова про закінчення виконавчого провадження від 03.09.2024, винесена державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко Олександри Максимівни в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, відповідно до актового запису про смерть № 181 від 31.01.2017 боржник помер. КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» вважає, що постанова від 03.09.2024 державного виконавця ВДВС Калініченко О.М. про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 є неправомірною, оскільки виконавцем не встановлено коло спадкоємців після смерті боржника, які є потенційними правонаступниками в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, враховуючи наявність боргу і не виконане судове рішення у справі № 755/9874/21, та такою, що винесена з порушенням норм матеріального права, та, як наслідок, підлягає скасуванню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.09.2024 скаргу було прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити скаргу в повному обсязі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності державного виконавця та заінтересованої особи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За нормою ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що 09.09.2021 Дніпровським районним судом м. Києва у справі №755/9874/21 прийнято рішення, згідно з яким видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості за послуги з постачання гарячої води, спожиті до 01.05.2018 року, у розмірі 6 761,80 грн., та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., а всього на загальну суму 9 031 (дев`ять тисяч тридцять одну) гривню 80 копійок.

06.07.2023 Дніпровським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист на примусове виконання рішення суду від 09.09.2021 у справі № 755/9874/21.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII та пункту 6 розділу І Інструкції під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну (пункт 3 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII).

Згідно з абзацом другим пункту 1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Пунктом 3 частини першої та частини другої статті 39 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

03.09.2024 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко О.М. при примусовому виконанні виконавчого листа № 755/9874/21 виданого 06.07.2023 Дніпровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості за послуги з постачання гарячої води, спожиті до 01.05.2018 року, у розмірі 6 761,80 грн., та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн., а всього на загальну суму 9 031 (дев`ять тисяч тридцять одну) гривню 80 копійок, було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З аналізу п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VIII вбачається, що припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника, тобто у контексті даної норми суд виходить з того, що правонаступництво у виконавчому провадженні можливе щодо юридичних осіб.

При цьому, згідно ч.5 ст. 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника, до якого у кредитора існує грошове зобов`язання, за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

За змістом ст.ст.524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника щодо такої сплати.

Такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №750/5104/17 від 21.11.2018.

Обґрунтовуючи скаргу, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», посилається на те, що зобов`язання ОСОБА_1 по відношенню до скаржника виникло на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/9874/21, яке останнім не виконано.

Зазначене кореспондується також із висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 2-2697/11 від 23.01.2019 де вказано, що обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості за договором позики, присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців, а тому вимоги про заміну сторони виконавчого провадження - боржника його правонаступником підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у даній справі грошове зобов`язання боржника по відношенню до кредитора виникло за його життя, що не заперечується та відповідає обставинам, встановленим судом у розрізі даних спірних правовідносин, втім питання процесуального правонаступництва боржника не може бути вирішено судом з підстав наведених скаржником у скарзі, оскільки правоздатність ОСОБА_1 припинилась 30.01.2017 року, тобто відповідно до дати відкриття виконавчого провадження, отже статусу сторони виконавчого провадження, її прав та обов`язків боржник ОСОБА_1 не набув.

Відповідно, у силу пунктів 12, 13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувачу чи до суду.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII.

Вказане викладено у висновках Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/617/17.

Суд вважає звернути увагу на те, що виконавець не зобов`язаний вчиняти усіх дій для з`ясування наявності правонаступників у відповідності до Закону № 1404-VIII, оскільки останній вирішує таке питання за наявності заяви, в подальшому звертається до суду для вирішення питання про заміну вибулої сторони, відповідної заяви до виконавця не надходило.

Відповідно до положень ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника), а якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги скарги Комунального підприємство виконавчого органу київради (Київської міського державної адміністрації) «Київтеплоенерго», за участі заінтересованих осіб: Старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко Олександри Максимівни, боржник: ОСОБА_1 , на дії держаного виконавця не підлягають задоволенню.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні скарги Комунального підприємство виконавчого органу київради (Київської міського державної адміністрації) «Київтеплоенерго», за участі заінтересованих осіб: Старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Калініченко Олександри Максимівни, боржник: ОСОБА_1 , на дії держаного виконавця - відмовити.

Ухвала може бути оскаржене до Київського Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 22 січня 2025 року.

Суддя: