Справа № 464/4747/24
пр.№ 2/464/460/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2025 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судового засідання Білінська К.-М.Є.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення додаткових витрат на дитину,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути на її користь додаткові витрати на утримання неповнолітної дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 62194, 38 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 29 вересня 2012 року у Міському відділі ДРАЦС Львівського МУЮ, актовий запис № 2394, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_6 . Зазначила, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28.12.2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Зазначила, що 06.11.2020 року позивачем укладено шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію актів про укладення шлюбу, м. Нейдек район Карлові Вари. Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу, прізвище дружини при вступі в шлюб ОСОБА_8 , з 06.03.2024 року прізвище ОСОБА_9 . Зазначила, що 23 липня 2022 року між нею та відповідачем укладено договір про місце проживання дитини, визначення розміру участі батька та матері у вихованні та умови здійснення ними права на особисте виховання дитини. В даному випадку укладеним договором передбачено не лише питання сплати аліментів, а й додаткових витрат на утримання доньки ОСОБА_5 . Відповідно до п.11.2 договору всі спірні питання з цього договору, які можуть виникати в ході його виконання, будуть вирішуватися сторонами за цим договором шляхом переговорів. При наявності непереборних розбіжностей між сторонами вони мають право звернутися за вирішенням розбіжностей до органу опіки та піклування або до компетентного суду. Зазначила, що нею вживались заходи щодо врегулювання спору в позасудовому порядку. Зокрема, 04.04.2024 року вона надіслала відповідачу ОСОБА_4 заяву про добровільну виплату додаткових витрат на утримання дитини з долученням квитанцій та їх перекладу, однак, останнім не здійснено відшкодування таких витрат. Звернення із заявою в органи опіки та піклування Сихівської районної державної адміністрації м. Львова також не дало жодних результатів, коштів від відповідача ОСОБА_4 не отримано. Відповідач не виконує свої обов?язки за договором, звернення щодо оплати додаткових витрат ігнорує, відтак, вона змушена звернутись до суду за захистом свого права. Відповідно до п. 7.4 Договору сторони спільно вирішують питання освіти дітей, а саме: вибір школи і форми навчання, вибір спортивних секцій, додаткових освітніх установ, інших факультативних занять та спільно проводити оплату за умови наявності підтверджуючих документів про розмір оплати. Зазначила, що нею були понесені витрати на відвідування школи та гуртків, а саме відвідування школи, харчування в школі і відвідування гуртків становить 38 897,18 грн. При прийнятті рішення про стягнення додаткових витрат в даній справі слід брат до уваги укладений договір, відповідно до якого витрати за школу, спортивні секції інші факультативні заняття оплачуються батьками спільно. Тобто, відповідач ОСОБА_4 зобов?язаний відшкодувати понесених витрат на відвідування школи, харчування школі та відвідування гуртків у розмірі 19 448,59 грн. Відповідно до п. 9.3 Договору обов?язком батька у випадку захворювання дитини, надавати додаткові кошти для здійснення необхідного лікування, за умови наявності підтверджуючих документів про розмір оплати. Зазначила, що нею було понесено витрати на лікування доньки ОСОБА_5 в сумі 42745,79 грн., які за умовами договору повинен компенсувати відповідач. Отже, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача додаткових витрат, понесених на утримання дитини ОСОБА_5 , становить 62 194,38 грн. Просить позов задоволити.

Представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву, позов заперечила повністю, зазначивши, що вважає позовні вимоги безпідставними, не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення, зокрема, зазначила, що 23 липня 2022 року між ним та позивачкою укладено договір про місце проживання дитини, визначення розміру участі батька та матері у вихованні та умови здійснення ними права на особисте виховання дитини. Відповідно до п.3.1 вищезазначеного договору вони як батьки доньки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно розділу 4 та 5 даного договору батько має право на спілкування з дитиною, участь у вихованні, участь у вирішенні питань отримання дитиною освіти, безперешкодне спілкування з дитиною у будь-який день тижня, як за допомогою технічних засобів зв`язку (аудіо та відеозв`язку) так і особисто (за умови перебування дитини на території України або перебування батька на території країни постійного проживання чи навчання дитини . Мати не повинна перешкоджати батьку у спілкуванні з дитиною. Рішенням Сихівського районного суду м.Льовова від 06.12.2021 року було зобов`язано позивачку ОСОБА_10 не чинити ОСОБА_4 перешкоди у спілкуванні (в тому числі за допомогою аудіо- чи відео- зв`язку) з неповнолітньою дочкою ОСОБА_5 , однак з моменту надання ним дозволу на виїзд дитини закордон з матір`ю, позивачка систематично порушує укладений між ними договір щодо спільного виховання їх доньки. Через відсутність будь якої інформації від матері щодо дитини, її навчання, проведення дозвілля, він як батько був змушений звертатись до школи, в якій навчається дитина самостійно щоб отримати інформацію щодо дитини.Позивач посилається в позові на вжиття заходів щодо мирного врегулювання спору, однак доказів такого мирного врегулювання не надає. Зі свого боку відповідач надає суду докази того, як відбувався між сторонами письмовий діалог щодо сплати ні та умови з додаткових витрат на дитину, з якого суд може встановити, що відповідач не уникає участі в житті дитини та матеріальної допомоги. Однак позбавлений можливості на перерахунок коштів закордон в силу обмежень Національного банку України. Твердження позивача про те, що батько ухиляється від утримання дитини є такими, що не відповідають дійсності та що спростовується тим, що кожного місяця відповідач сплачував аліменти на дитину через виконавчу службу. Однак, 28 березня 2024 року позивач по справі звернулась до виконавчої служби та відкликала виконавчий лист щодо стягнення аліментів, 01 квітня 2024 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу згідно й заяви (додаються). Після цього позивач написала лист відповідачу та надали свої реквізити для сплати аліментів на рахунок у банку в Чехії. Відповідач вчиняв всі можливі дії зі своєї сторони щодо сплати аліментів, однак наразі є обмеження щодо надсилання коштів з гривневої картки закордон. Відповідач намагався відкрити банківську карту для дитини в Україні для перерахування аліментів, однак, й досі з боку матері питання не вирішено, та знов таки позивач чинить перешкоди навіть у цьому. За весь час сплати аліментів через виконавчу службу у відповідача по справі не було заборгованості, що підтверджується Постановою у ВП №53121998 від 01 квітня 2024 року. За умовами договору (розділ 8) позивачка має також обов?язки, зокрема: негайно інформувати відповідача у разі захворювання дитини. Згідно приписами п.11.1 договору сторони зобов?язувались належним чином виконувати взяті на себе зобов?язання, а також своєчасно повідомляти одна одну про настання будь-яких обставин, що мають істотне значення для своєчасного виконання своїх зобов?язань за договором. Проте із серпня 2021 року по березень 2023 року у нього взагалі не було можливості спілкуватись із власною донькою через створення постійних перешкод у спілкуванні, про що свідчить рішення суду від 06.12.2021 у справі №464/4041/21, а також провадження по доступу до дитини в порядку Гаазької конвенції. Отже, позивачем умови договору не виконуються, від участі медіатора позивач відмовилися, з донькою нормально спілкуватися не дає, а тільки виставляєте рахунки, порушуючи положення договору про спільні домовленості. Просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій зазначила, що прожитковий мінімум зростає поквартально, а аліменти призначаються аж до досягнення дитиною повноліття, тому розмір аліментів, які сплачує відповідач є не достатнім для повноцінного розвитку дитини та не покриває усіх витрат. Саме тому Сімейним кодексом України і Договором між сторонами передбачені додатковівитрати на дитину.Позивач вважає, що маючи двох здорових батьків донька повинна мати можливість для повноцінного розвитку та лікування поки не стане повнолітньою. Відповідно до п. 3.1. вищезгаданого договору, сторони мають рівні права та несуть рівні обов 'язки щодо своєї дитини. Однак на даний час склалась ситуація коли сторони не виконують в рівних частках своїх обов?язків, так, як судячи з відзиву, мати повинна нести практично усі додаткові витрати на доньку самостійно. Така позиція не відповідає ані укладеному між сторонами договору, ані чинному законодавству України. Додатково зазначила, що мати жодним чином не перешкоджає спілкуванню доньки з батьком, однак в силу обставин, які склались, зокрема, великої відстані між батьком та донькою та різниці в часі донька не завжди має можливість спілкуватись з батьком, стосовно ж особистих зустрічей то такі неможливо організовувати на віддалі. Окрім цього, у відзиві відповідач посилається на те, що немає можливості спілкуватись з донькою, однак, від дня народження дитини ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) жодного разу не телефонував їй. Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 06 грудня 2021 року у справі № 464/4041/21 жодним чином не стосується справи про стягнення додаткових витрат на дитину за договором. Те, що на даний час батько та дитина проживають в різних країнах, та, відповідно до обставин, які склались, донька з об?єктивних причин не може бачитись з батьком та проводити з ним час не є підставою для уникнення батьком виконання його батьківського обов?язку, зокрема щодо сплати аліментів та додаткових витрат на дитину. Щодо витрат на медичного страхування то таке є обов?язковим у Чеській республіці, а тому мати була вимушена застрахувати свою дитину, зокрема, й для того, щоб у випадку потреби у наданні медичних послуг заощадити на їх сплаті. Згідно ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, ї хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв?язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Стоматологічні послуги відносяться до додаткових витрат на дитину. Не усі нюанси стоматології можуть узгоджуватись з батьком, так як їх вирішення потребує професійної точки зору лікаря. Відповідно, позивач не може погодитись відмовитись від брекетів, якщо при цьому страждають інтереси дитини, лише тому що це не подобається відповідачу, чи він вважає це недоцільним, з огляду на те, що на першому місці здоров?я дитини та її гармонійний розвиток.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні позову та відповіді на відзив, просить такий задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позову підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1ст.2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Згідно з ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28 грудня 2015 року розірваний.

Позивач та відповідач є батьками малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим Міським відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції, актовий запис №572 .

Відповідно до ч.1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.

Судом встановлено, що між сторонами по справі позивачем ОСОБА_3 тавідповідачем ОСОБА_4 та 23.07.2020 року укладено договір щодо місця проживання дитини, визначення розміру участі батька та матері у вихованні та умови здійснення ними права на особисте виховання малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до умов такого договору сторони серед іншого досягли згоди про те, що їх спільна дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею 14 років буде проживати з матір`ю ОСОБА_3 за місцем її постійного проживання.

Відповідно до п. 11.2 Договору всі спірні питання з цього договору, які можуть виникати в ході його виконання, будуть вирішуватися сторонами за цим договором шляхом переговорів. При наявності непереборних розбіжностей між сторонами мають право звернутися за вирішенням розбіжностей до органу опіки та піклування або до компетентного суду.

Згідно із ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно роз`яснень, що містить п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що до передбаченої ст. 185 Сімейного кодексу України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

До особливих обставин, викладених у ст. 185 Сімейного кодексу України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах на дітей зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Як вбачається з квитанцій та чеків, долучених позивачкою, нею було понесено витрати на відвідування школи, харчування в школі та відвідування гуртків дитини в наступних сумах - 750, 750, 750, 328, 377, 609, 435, 348, 614, 416, 608, 576, 704, 416, 544, 608, 480, 608, 480, 2500, 3000, 2200, 2300, 2200 чеських крон, що в перерахунку (з врахуванням наявного на час їх понесення курсу валют) становить 33 993 грн. 06 коп.

Крім того, позивачкою понесено додаткові витрати на стоматологічні та офтальмологічні послуги, у зв`язку із потребами дитини. Наданими позивачкою квитанціями підтвержені витрати на такі послуги в наступних сумах 1955, 1250, 760, 650, 1500, 7700, 900, 1950, 974, 1950 чеських крон, що в перерахунку (з врахуванням наявного на час їх понесення курсу валют) становить 31 550 грн. 22 коп.

Як вбачається з п.7.4 Договору сторони спільно вирішують питання освіти дітей, а саме: вибір школи і форми навчання, вибір спортивних секцій, додаткових освітніх установ, інших факультативних занять та спільно проводити оплату за умови наявності підтверджуючих документів про розмір оплати. Згідно із п.9.3 договору у випадку захворювання дитини відповідач теж зобов`язався надавати додаткові кошти для здійснення необхідного лікування, за умови наявності підтверджуючих документів про розмір оплати.

Враховуючи зазначенні положення договору, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України, виходячи з принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, зважаючи на понесення позивачкою додаткових витрат на дитину у зазначених вище розмірах, суд приходить до висновку, що половина таких витрат підлягає стягненню із відповідача. Враховуючи документально підтверджені суми в розмірі 33 993 грн. 06 коп. та 31 550 грн. 22 коп. з відповідача підлягає стягненню 32 768 грн. 64 коп. (33 993 грн. 06 коп. + 31 550 грн. 22 коп. /2).

Вимоги позову про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних із здоров`ям дитини, суд вважає необгрунтованою, зважаючи на рівність обов`язку батьків щодо участі в утриманні дитини, а також з огляду на те, що п.9.3. договору не передбачає покриття таких витрат лише відповідачем, оскільки у такому зазначено, що відповідач «надає додаткові кошти» на такі витрати, а не компенсує їх повністю.

Крім того, позивачкою не надано квитанцій про понесення решти витрат зазначених у позові, а тому в цій частині такі вимоги не підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача щодо позову з тих підстав, що позивачкою чиняться перешкоди у спілкуванні з донькою, є безпідставними, оскільки реалізація батьками своїх баківських прав не впливає на необхідність виконання батьківських обов`язків.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави підлягає стягненню 1211 грн. 20 копійок судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263-265, 430Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , НОМЕР_3 ) додаткові витрати на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 32 768 (тридцять дві тисячі сімсот шістдесят вісім) грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) в користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

В решті вимог позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.01.2025 р.

Головуюча