137/507/24
У Х В А Л А

30.01.2025

Літинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Верещинської Я.С.,

за участю секретаря судового засідання Хижук Л.І.,

сторін у справі: представника відповідача-адвоката Синявської К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Літин заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №137/507/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 11.07.2024 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 від заробітку (доходу) батька, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.04.2024 і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20грн.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд та скасування заочного рішення Літинського районного суду Вінницької області від 11.07.2024, призначення справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Свою заяву мотивує тим, що копія рішення була ним отримана лише 08.08.2024 разом із позовною заявою. У розгляді справи він участі не брав, про дату судового розгляду не повідомлявся. Просив врахувати, що позивач, вказуючи мою адресу у АДРЕСА_1 , не повідомила суд, що зняла його з реєстрації за вказаною адресою без його відома близько півроку тому. Зміг зареєструватись за новим місцем проживання 02.08.2024. Вважає, що інформацію про зняття його з реєстрації за місцем проживання без його відома позивач приховала умисно. Про розміщення повідомлення на сайті про дату судового засідання йому не було відомо та він не вміє користуватись державними сайтами, оскільки є іноземцем. Вважає, що рішення суду від 11.07.2024 має бути переглянуте, оскільки .01.07.2024 у нього народилась друга дитина від іншого шлюбу. Надати це свідоцтво під час розгляду справи (навіть якби він був про неї повідомлений) не мав можливості, оскільки дитина народилась за десять днів до ухвалення рішення суду, а свідоцтво про її народження було отримано лише 13.07.2024, тобто після ухвалення рішення суду. Його нова дружина є багатодітною матір`ю, з якою він проживає та допомагає в утриманні дітей. Водночас він безробітній, а дружина тимчасово непрацездатна. На його думку, вказані обставини є підставою для скасування заочного рішення.

Ухвалою від 15.08.2024 прийнято вищевказану заяву та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Представником позивачки-адвокатом Чернілевською Р.В. подано заперечення на заяву про скасування заочного рішення суду, оскільки позивачка проти задоволення заяви категорично заперечує, вважає її необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Заперечення мотивувані тим, що позивачці не було відоме фактичне місце проживання відповідача, тому в позовній заяві зазначила, що адреса відповідача є останнім відомим їй місцем його проживання. Фактично, саме через те, що місце проживання відповідача невідомо, він не виходить із нею на зв`язок та добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання їх спільної неповнолітньої дитини і не приймає участі в її вихованні, позивачка й була змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів. Відповідач зареєстрував своє нове місце проживання лише 02.08.2024, тобто вже після ухвалення рішення у справі. Таким чином, є очевидним той факт, що до 02.08.2024 у суду була відсутня об`єктивна можливість направляти йому судові повістки за вказаною адресою. Окрім направлення повістки про виклик у судове засідання на поштову адресу було також сформовано оголошення про виклик відповідача у судове засідання, розміщене на веб-сайті «Судова влада України». Вважає, що публікація на сайті «Судова влада України» оголошення про виклик відповідача для участі у судових засіданнях у даному випадку є належним повідомлення учасника справи про день час та місце розгляду справи, тож підстави для скасування заочного рішення суду відсутні. Також, зазначила, що відповідачем не наведено підстав для звільнення його від забезпечення матеріальних потреб його неповнолітньої дитини, народженої у шлюбі з позивачкою на рівні, необхідному для її гармонійного розвитку.

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, її представник-адвокат Чернілевська Р.В. у раніше поданому запереченні на заяву про скасування заочного рішення суду просила розглянути заяву без її участі.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його адвокат Синявська К.Ю. в судовому засіданні заяву підтримала та просила скасувати заочне рішення з підстав, зазначених в заяві.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини.

Статтею 284 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Згідно ч.3 ст.287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ознайомившись та дослідивши матеріали поданої заяви про перегляд заочного рішення, а також матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи шляхом надсилання на його адресу листів із рекомендованим повідомленнями та за оголошенням на офіційному веб сайті «Судова влада», що перевірялось при прийняті рішення судом.

Слід зазначити, що провадження у справі було відкрито згідно із ч.1 ст.28 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Одночасно, судом, в порядку ч.1 ст.187 ЦПК України, скеровано до Літинської селищної ради запит з метою отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача. Судом отримано інформацію про зняття відповідача з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснено його виклик в порядку ч.9 ст.28 ЦПК України за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання, а також, в порядку ч.10 ст.187 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Разом з тим, із наданого відповідачем ОСОБА_1 . Витягу з реєстру територіальної громади останній зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , лише 02.08.2024, тобто вже після ухвалення рішення у справі.

Як закріплено у ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Згідно з пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

У своєму рішенні від 16.02.2017 року у справі «Каракуця проти України» (заява № 18986/06) Європейський Суд з прав людини констатував відсутність порушення прав заявників, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також визнав неприйнятними скарги заявників за статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки заявники не виявляли належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Судом встановлено, що справу розглянуто у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Судом вжито всі заходи щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду.

З урахуванням наведеного вище, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, суд вважає, що поважності причин неявки в судове засідання та ненадання відзиву на позов заявником не доведено, крім того, не наведені будь-які докази, котрі б відповідали критеріям їх належності й допустимості та мали істотне значення для правильного вирішення цієї цивільної справи, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Поряд з цим, відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів за обставин та доказів, які здобуті ним після ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.258-260, 284, 287, 288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі №137/507/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити заяву без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку в 30-ти денний строк з дня проголошення ухвали про відмову з задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Ухвала, в силу положень ч.2 ст.261 та ч.1ст.353 ЦПК України, набирає законної сили з моменту її підписання, оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя:Я. С. Верещинська