Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 4-с/641/3/2025 Справа № 645/2081/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2025 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Курганникової О.А.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.Ю.,

заявника- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ,

встановив:

Заявник звернувся до суду із вищезазначеною скаргою, посилаючись на те, що 15.10.2024 року старший державний виконавець Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолка Григорій Андрійович у виконавчому провадженні №74720991 склав постанову про стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 21541,60 грн. Дана постанова була винесена на підставі виконавчого листа № 645/2081/23 Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.02.2024 року, яким зобов`язано утримувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходу щомісяця.

Проте скаржник вважає, що ця постанова була прийнята всупереч з ч. 4 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження» та просить суд ії скасувати та врахувати кошти утримані з його рахунку 15.10.2024 - 21541.60 грн.(стягнення виконавчого збору) як сплату боргу по аліментах ВП 74720991.

-Скасувати постанову державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корнєва Ігора Романовича від 11.04.2024 про стягнення витрат виконавчого провадження 303 грн. ВП 74720991 та врахувати кошти утримані з його рахунку 15.10.2024 303 грн.(стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження) як сплату боргу по аліментах ВП 74720991.

-Скасувати постанову старшого державного виконавця Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолки Григорія Андрійовича від 15.10.2024 про арешт майна боржника ОСОБА_1 ВП 74720991.

-Скасувати рішення старшого державного виконавця Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолки Григорія Андрійовича від 15.10.2024 що до внесення відомостей про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників ВП 74720991 та виключити з реєстру.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.11.2024 року зазначену скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Скаржник до судового засідання з`явився, скаргу підтримав у повному обсязі.

Представник Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Смолка Г.А. надав до канцелярії суду клопотання про проведення судового засідання без його участі. Також надав до канцелярії суду заперечення в яких просив відмовити в задоволенні скарги з підстав її необґрунтованості.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі Основ`янсько- Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 74720991 з примусового виконання виконавчого листа № 645/2081/23, виданого 23.02.2024 Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 травня 2023 року і до повноліття дітей , або зміни матеріального становищасторін.

11.04.2024 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а. с. 94).

15.10.2024державним виконавцем, враховуючи інформацію про доходи боржника Державною податковою службою України, нараховано заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 215416,00 грн.

15.10.2024 державним виконавцем накладено тимчасові обмеження.

нараховано суму виконавчого збору у розмірі 10% від суми заборгованості по сплаті аліментів, що складає 21541,60 грн.

15.10.2024 року державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 21541, 60 грн. (а.с. 107).

15.10.2024 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

15.10.2024державним виконавцем направлено платіжну інструкцію на примусове списання коштів з рахунку, відкритому в AT КБ «ПРИВАТБАНК».

16.10.2024 на депозитний рахунок Відділу надійшли кошти, списані згідно платіжної інструкції від 15.10.2024. у розмірі 21844.60 грн.. з яких 303.00 грн. перераховані до Державного бюджету України для погашення витрат виконавчого провадження, 21541,60 грн. перераховані на рахунок стягувача для часткового погашення заборгованості по сплаті аліментів.

22.10.2024до Відділу надійшла заява боржника щодо долучення до матеріалів виконавчого провадження квитанцій по сплаті аліментів.

23.10.2024до Відділу надійшла заява боржника про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Врахувавши надані боржником квитанції по сплаті аліментів, державним виконавцем, керуючись Розділом XVI Інструкції з примусового виконання рішень та Закону України «Про виконавче провадження», знято тимчасові обмеження, що передбачені статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон№ 1404-VIIIта зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього закону. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

На спірні правовідносини поширюється саме Закон № 1404-VIII, згідно зі статтею 1якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною другою статті 74Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою частиною другою статті 74Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року у справах № 921/16/14-г/15 (провадження № 1293гс18) та № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18), від 3 та 10 квітня 2019 року у справах № 370/1288/15 (провадження № 14-612цс18) та № 766/740/17-ц (провадження № 14-664цс18), від 29 травня 2019 року у справі №758/8095/15-ц (провадження №14-134цс19).

Таким чином, спір щодо оскарження постанов державного виконавця про накладення штрафу та стягнення витрат виконавчого провадження має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей ч.1 ст.19, ст.20 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

У разі звернення з такою скаргою у порядку цивільного судочинства суд має відмовити у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2ст. 186 ЦПК, оскільки скарги щодо оскарження постанов про накладення штрафу, та стягнення витрат виконавчого провадження в силу положень ст. ст.19,20 КАС мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/9870/16-ц від 06.06.2018 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки питання щодо оскарження постанови виконавця про стягнення витрат виконавчого провадження віднесено до юрисдикції адміністративного суду, суд приходить до висновку, що провадження у справі в цієї частині слід закрити.

При цьому скаржнику роз`яснюється, що він має право звернутись з позовом щодо стягнення витрат виконавчого провадження в порядку адміністративного судочинства.

У той же час, рішення державного виконавця щодо виконання судового рішення, в тому числі й постанови про арешт майна боржника, можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно ч.1. 2ст.56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення; арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника; постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частини третьої статті 52 ЗУ «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Стаття 59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10,15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першоюстатті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

За обставин цієї справи боржник вважає протиправними постанову державного виконавця про арешт майна боржника від 15.10.2024 року , оскільки він вчиняв дії по сплаті аліментів, але вчасно не міг повідомити про це державному виконавцю. Також не ухилявся від виконання рішення суду про їх стягнення,

Проте на дату винесення державним виконавцем постанов про арешт майна боржника 15.10.2024 року у державного виконавця були відсутні документально підтверджені відомості про часткову сплату заборгованості по аліментам боржником.

Також станом на 01.11.2024 року за гр. ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів складає 284484 грн., тобто сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищував суму платежів за три місяці, що в аспекті положень ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» про можливість звернення стягнення на майно боржника є підставою для накладення відповідного арешту.

Отже оскаржувані дії державного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на майно боржника є правомірними та такими, що здійснені у межах повноважень та у спосіб, визначений ЗУ «Про виконавче провадження».

При цьому боржником не доведена відсутність заборгованості по аліментам, що є визначальною умовою для висновків про безпідставність оскаржуваного рішення державного виконавця про накладення арешту на майно боржника, а навпаки, відповідно до розрахунку заборгованості за ОСОБА_1 наявна заборгованість з урахуванням виконавчого збору загалом на 31.01.2025 р. У розмірі 45288, 85 грн.

Для зняття арешту державним виконавцем за таких обставин боржник вправі звернутися із відповідною заявою, надавши докази того, що під арештом перебуває банківський рахунок з коштами заробітної плати поза межами дозволених законом розмірів відрахувань.

Крім того, погасивши в повній мірі заборгованість по аліментах, боржник матиме право ставити питання перед державним виконавцем про зняття арешту з підстав, визначених п.7 ч.4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку погашенням заборгованості із сплати періодичних платежів.

За таких обставин суд вважає, що вимоги скарги частині щодо скасування постанови старшого державного виконавця від 15.10.2024 року про арешт майна боржника та виключення відомостей з реєстру боржників не знайшли свого підтвердження, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 450-452 ЦПК України, суд -

постановив:

В частині вимог скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо стягнення витрат виконавчого провадження в межах виконавчого провадження № 74720991 - провадження закрити.

В частині вимог скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо скасування постанови старшого державного виконавця від 15.10.2024 року про арешт майна боржника та виключення відомостей з реєстру боржників відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що питання з приводу стягнення витрат виконавчого провадження віднесені до юрисдикції адміністративних судів.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення ухвали.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 07.02.2025 року

Суддя -О. А. Курганникова