Справа № 148/2855/24
Провадження №2/148/201/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

В грудні 2024 позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.11.2007 вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №219. Від даного шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на життя, несумісність характерів. Подружні відносини припинені понад півтора року тому. Вони проживають окремо, у них немає нічого спільного, між ними відсутнє будь-яке взаєморозуміння. За таких обставин вона вважає примирення та збереження сім`ї неможливим. Тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », стягнути з відповідача судові витрати.

В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява, згідно якої вона просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Від його представника, адвоката Куг тюка О.В., до суду надійшла письмова заява, в якій він зазначив, що відповідач позовні вимоги визнав ще до початку розгляду справи, просить розглянути справу без його участі та участі відповідача, стягнути з відповідача розміру судового збору.

Відповідно до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приймаючи до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 04.11.2007, судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області 04.11.2007, про що зроблено актовий запис № 219. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с. 4).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області 30.11.2009 (а.с. 5).

За змістом ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Ні позивачка, ні відповідач не висловили наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, у зв`язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У зв`язку з чим суд вважає можливим відновити позивачці її дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », оскільки таке бажання вона висловила в своїй заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 605,60 грн., сплаченого позивачкою при подачі позову (а.с. 1).

Також суд вважає можливим відповідно до статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 142,ч. 4 ст. 206, ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області 04.11.2007, актовий запис № 219, - розірвати.

Відновити позивачці ОСОБА_1 дошлюбне прізвище - « ОСОБА_4 ».

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок), сплаченого при поданні позову до суду на підставі платіжної інструкції №0.0..1 від 12.12.2024.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.А. Штифурко