Справа № 141/292/24
Провадження № 22-ц/801/300/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Климчук С. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 рокуСправа № 141/292/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Сопруна В. В., Стадника І. М.

Секретар: Пантелеймонова А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2

на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Надія-М.В.» про стягнення заборгованості за користування земельною ділянкою,

Рішення ухвалив суддя Климчук С. В.

Рішення ухвалено о 13:44 год у смт Оратів Вінницької області

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2024 року,

В с т а н о в и в:

03 червня 2024 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ФГ «Надія-М.В.» про стягнення заборгованості за користування земельною ділянкою.

Свої вимоги мотивували тим, що кожен із них є власником 1/2 частки земельної ділянки площею 3,1999 га кадастровим номером :02:002:0656 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Оратівської селищної ради за межами села Заруддя Вінницького району Вінницької області, згідно договору дарування від 10 липня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є. М.

Земельна ділянка була подарована їм їхньою бабою ОСОБА_3 , яка оформила спадщину на цю земельну ділянку після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 17 березня 2022 року у справі № 141/115/22 за позовом ОСОБА_3 до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області.

Весь цей час, а саме після смерті їхньої прабаби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач безпідставно користувався земельною ділянкою, отримував відповідні блага, грошові кошти.

Їх баба ОСОБА_3 разом із ними неодноразово зверталися до відповідача з приводу здійснення нарахування грошових коштів за користування земельною ділянкою і отримання виплати за земельний пай, що підтверджується відповідними їх заявами від 31 травня 2022 року і від 26 червня 2023 року. Однак відповідач проігнорував їх зверненнями і в усному порядку зазначив, що відмовляється сплачувати їм кошти за користування земельною ділянкою.

Тільки в кінці 2023 року відповідач повернув їм земельну ділянку зі свого користування, без відшкодування будь-яких витрат за користування земельною ділянкою.

Вони вважають, що у даній справі повинно бути застосовано аналогію закону, адже в даних відносинах між сторонами по справі фактично повинні застосовуватися правові норми, які регулюють правовідносини з оренди земельної ділянки та вони є предметом розгляду правового спору.

Також вважають, що відповідач зобов`язаний відшкодувати їм витрати за фактичне користування земельною ділянкою за 2021, 2022, 2023 роки. У зв`язку з тим, що у 2021 році нормативна грошова оцінка землі не визначена, тому з урахуванням положень п. 277.1 ст. 277 ПК України, а саме 5% від нормативно-грошової оцінки ріллі по Вінницькій області становить 30 251,00 грн. за 1 га х 3,1999 га = 96 800,17 грн. х 12 % = 11 616,02 грн. Розмір орендної плати з урахуванням індексації за 2021 рік становитиме 12 779, 40 грн.

Відповідно до п. 18 Методики нормативної грошової оцінки земельних ділянок, по Вінницькій області нормативно-грошова оцінка землі станом на 01 січня 2022 року становить 27 184,00 грн. за 1 га х 3,1999 га = 86 986,08 грн. х 12 % = 10 438,32 грн. З урахуванням індексації розмір орендної плати за 2022 рік становитиме 13 215,25 грн.

Станом на 2023 рік нормативно-грошова оцінка землі склала 114 808,97 грн. х 12 % = 13 777,07 грн., а з урахуванням індексації орендна плата за 2023 рік становитиме 14 477,44 грн.

Всього заборгованість за користування земельною ділянкою за останні три роки становить 40 472,09 грн., які вони просять стягнути із відповідача порівну на їх користь, тобто по 20 236,04 грн.

Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з ФГ «Надія-М.В.» на користь ОСОБА_2 заборгованість за користування земельною ділянкою за період з січня 2021 року по грудень 2023 року в сумі 20 236,04 грн.; стягнути з ФГ «Надія-М.В.» на користь ОСОБА_1 заборгованість за користування земельною ділянкою за період з січня 2021 року по грудень 2023 року 20 236,04 грн.

Зазначили, що з оскаржуваним рішенням суду не погоджуються і вважають, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, не оцінені докази, які мають значення для розгляду справи і її вирішення по суті.

В апеляційній скарзі позивачі звертають увагу суду на той факт, що за весь час, а саме після смерті їхньої прабабки ОСОБА_4 , яка помела ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач ФГ «Надія М. В.» безпідставно користувалося земельною ділянкою, отримувало відповідні блага, грошові кошти. І вони і їхня баба ОСОБА_3 неодноразово зверталися до відповідача з приводу здійснення нарахування грошових коштів за користування земельною ділянкою з метою отримання виплати за земельний пай, що підтверджується відповідними заявами від 31 травня 2022 року і 26 червня 2023 року, з описом вкладення до цінного листа. Однак відповідач їх проігнорував і в усному порядку зазначив, що сплачувати кошти за користування земельною ділянкою відмовляється. Поки розроблялися документи на земельну ділянку (технічна документація із землеустрою), відповідач постійно та безпідставно користувався земельною ділянкою і повернув її лише в кінці 2023 року, без відшкодування будь-яких витрат за користування нею.

Суд першої інстанції не звернув увагу на покази свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .

Також судом не враховано те, що продовжується досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000074 за ч. 1 ст. 212 КК України, тому посилання суду першої інстанції на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30 грудня 2022 року є безпідставним і таким, що не заслуговує на увагу.

Із доданої ними до матеріалів справи ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2024 року вбачається дата подання заяви про відкриття кримінального провадження та фактичне не виконання відповідачем, як сплати податку так і відшкодування витрат за користування земельною ділянкою.

Вважають, що суд повинен був застосувати аналогію закону, адже в даних відносинах між сторонами по справі фактично повинні застосовуватися правові норми, які регулюють правовідносини з користування земельною ділянкою і вони є предметом розгляду правового спору. У зв`язку з цим відповідач зобов`язаний відшкодувати їм витрати за фактичне користування земельною ділянкою за 2021, 2022, 2023 роки, відповідно до наданого ними розрахунку у позовній заяві.

Судом першої інстанції не враховано та не надано належної оцінки таким доказам, як рішенню Оратівського районного суду Вінницької області від 17 березня 2022 року, яке набрало законної сили 28 квітня 2022 року, у справі № 141/115/22, яким задоволено позов ОСОБА_3 до Оратівської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом; рішенню позачергової 38 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради № 1346 від 31 січня 2023 року, яким надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) № НОМЕР_1 в натурі (на місцевості), згідно рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 17 березня 2022 року у справі № 141/1125/22; договору дарування земельної ділянки від 10 липня 2023 року та іншим доказам, наданим позивачами.

Вважають, що суд неправильно посилається на типові договори, укладені 17 жовтня 2023 року між ними (орендодавцями) та орендарем СФГ «Валентина», оскільки вони не мають ніякого відношення до даної справи.

Також вказали, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив про те, що позивачами вірно обраний спосіб захисту та відновлення їх порушених прав і інтересів в частині стягнення з відповідача. При цьому суд не врахував правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, відповідно до якої фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі статті 1212 ЦК України.

Відповідач ФГ «Надія-МВ» відзив на апеляційну скаргу не надіслав.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Представник позивачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвокат Дербін Д. О. надіслав заяву, якою просить розглядати апеляційну скаргу позивачів без їх участі та без участі їхнього представника. Зазначив, що підтримує апеляційну скаргу і просить її задовольнити.

Представник відповідача ФГ «Надія-М.В.» - адвокат Гончар О. І. надіслав заяву, в якій просить розглянути справу за апеляційною скаргою позивачів у відсутність представника відповідача ФГ «Надія-М.В.». Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно положень статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Неявка у судове засідання сторін та їх представників не перешкоджає розгляду справи, з урахуванням належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи та при задоволенні заяв представників сторін про розгляд справи у їх відсутність.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Оратівського районного суду Вінницької області від 17 березня 2022 року у цивільній справі № 141/115/22 позов ОСОБА_3 до Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, про те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0340851, виданий 07 березня 1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області на ім`я ОСОБА_7 , дійсно належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва орієнтовною площею 3,54 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0340851, виданого 07 березня 1997 року Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення суду набрало законної сили 28 квітня 2022 року (а. с. 34-37).

Згідно інформації Зарудянської сільської ради Оратівського району Вінницької області, Державного акта на право власності на земельну ділянку (пай) на ОСОБА_4 немає, у зв`язку з тим, що державні акти на земельні ділянки (паї) видавалися в 2012 році, на той час ОСОБА_4 не було, так як вона померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але земельна ділянка на ім`я ОСОБА_4 виділена за № 151 в полі № 5 (а. с. 42).

Рішенням позачергової 38 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради № 1346 від 31 січня 2023 року надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) № НОМЕР_1 в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,1999 га, яка знаходиться на території Оратівської селищної ради за межами с. Заруддя Вінницького району Вінницької області, згідно рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 17 березня 2022 року, справа № 141/115/22 (а. с. 33).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки, посвідченого 10 липня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 812, ОСОБА_3 дарувальник, подарувала та передала у власність ОСОБА_2 і ОСОБА_1 обдаровуваним, у рівних частках по (одній другій) частці кожному, а обдаровувані прийняли у власність, у рівних частках по (одній другій) частці кожний, дар від дарувальника майно, яке розташоване на території Оратівської селищної ради за межами села Заруддя Вінницького району Вінницької області та складається з цілої частки земельної ділянки площею 3,1999 га, кадастровий номер :02:002:0656 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Дарувальник передає майно у власність обдаровуваних безоплатно (пункти 1, 2 договору) (а. с. 22-23).

Згідно пунктів 3, 4 договору дарування земельна ділянка в цілому належить дарувальнику на підставі рішення про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність № 1453 від 18 травня 2023 року, виданого Оратівською селищною радою Вінницького району Вінницької області та зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 50706711, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки, згідно витягу № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 04 липня 2023 року, створеного за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру, складає 114 808,97 грн.

Згідно пунктів 8, 9 договору дарування дарувальник стверджує та гарантує, що земельна ділянка, на момент укладення договору, нікому іншому не відчужена, щодо неї та відносно дарувальника не ведуться судові спори, відносно неї не укладено будь-яких договорів про відчуження та є його приватною власністю. Обтяжень земельної ділянки немає. Земельна ділянка візуально оглянута обдаровуваними до підписання цього договору. Недоліків чи дефектів, які перешкоджали б її використанню за призначенням і інших недоліків на земельній ділянці, які на момент огляду виявлено обдаровуваними не було. Претензій до дарувальника щодо якісних характеристик відчужуваної земельної ділянки обдаровувані не мають.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав № 338582671 та № 338581649, сформованих 10 липня 2023 року, земельна ділянка площею 3,1999 га, кадастровий номер :02:002:0656 на праві спільної часткової власності з розміром частки 1/2 кожному, належить ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 проведено 10 липня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є. М. на підставі договору дарування, реєстр № 812, що виданий 10 липня 2023 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кульбідою Є. М. (а. с. 24, 25).

У заяві від 13 жовтня 2022 року, адресованій начальнику ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області А. Лазарчуку, ОСОБА_3 просила прийняти міри до ФГ «Надія-М.В.» ОСОБА_8 , відкрити кримінальне провадження за ст. 197-1 КК України, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування за вказаним фактом, оскільки земельна частка (пай) на підставі рішення Оратівського районного суду від 17 березня 2022 року (справа № 141/115/22) належить їй, а користується нею ОСОБА_8 безпідставно та відмовляється повертати в її користування (а. с. 44).

Відділ поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області повідомив ОСОБА_3 про те, що за результатами її звернення було установлено, що по даному факту відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушення, а викладені у зверненні обставини містять ознаки цивільно-правових відносин, при завданні майнової шкоди фізичній особі спори вирішуються у судовому порядку. Щодо встановлення відомостей про використання земельної ділянки надіслано запит на проведення перевірки до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (а. с. 45).

У заяві представника ОСОБА_3 ОСОБА_9 від 31 травня 2022 року, адресованої керівнику ФГ «Надія-М.В.» Мартинюку В. П., вказано, що у зв`язку з тим, що за період з 10 листопада 1998 року (день смерті її матері ОСОБА_4 ) по сьогоднішній день земельною ділянкою, право на яку визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі рішення Оратівського районного суду Вінницької області, користується ОСОБА_8 . Тому заявник просить здійснити нарахування на ім`я ОСОБА_3 грошових коштів за користування земельною ділянкою та виплатити за майновий пай (а. с. 46).

Доказів, на підтвердження направлення адресату і отримання ним цієї заяви позивачі не надали і матеріали справи не містять. Також відсутня відповідь ФГ «Надія-М.В.» на цю заяву.

Заявою від 26 червня 2023 року ОСОБА_3 , адресованої керівнику ФГ «Надія-М.В.» ОСОБА_8 , вона просить віддати земельну ділянку (пай), площею 3,1999 га, державну реєстрацію якої було проведено 27 березня 2023 року, кадастровий номер :02:002:0656, яка належить ОСОБА_3 та знаходиться на даний час у користуванні ФГ «Надія-М.В.», ОСОБА_6 (а. с. 47).

Дана заява здана заявником на пошту 04 липня 2023 року і отримана адресатом 12 липня 2023 року (а. с. 48, 49).

Постановою слідчого СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Бенеди Я. В. від 30 грудня 2022 року кримінальне провадження № 000074 від 14 вересня 2022 року про те, що службові особи ФГ «Надія-М.В.» під час використання земельної ділянки на території Оратівської селищної ради умисно ухилились від сплати податків, заподіявши державі збиток в значних розмірах, закрито (а. с. 72-73).

Зі змісту цієї постанови від 30 грудня 2022 року, вбачається, що під час кримінального провадження було винесено аргументовану постанову про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_3 щодо визнання її потерпілою, у зв`язку з відсутністю фактів, які б вказували на відсутність завдання їй будь-якої шкоди, передбаченої ст. 55 КПК України та відсутністю будь-яких правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку (а. с. 72).

Також зі змісту постанови від 30 грудня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_8 був допитаний свідком, який вказав, що він є директором ФГ «Надія-М.В.» та на підставі договорів оренди належне йому господарство використовує земельні ділянки громадян, які розташовані на території Заруддянського старостинського округу Оратівської ТГ Вінницької області, для ведення фермерської діяльності, пов`язаної з сільськогосподарським виробництвом. Знає ОСОБА_3 , яка протягом певного часу вимагає сплачувати їй орендну плату за одну із земельних ділянок, що перебуває у користуванні господарства, оскільки дана земельна ділянка раніше належала її матері ОСОБА_4 . Однак жодних документів, які б підтверджували право власності або ж правонаступництва, оформлення спадщини надати відмовляється та не з`являється до господарства для належного оформлення відповідних документів, з метою вирішення питання щодо отримання відповідної орендної плати. Його господарство не в праві виплачувати грошові кошти за користування земельною ділянкою особі, яка не має підтверджуючих документів на право власності. Його фермерське господарство сумлінно сплачує усі податки до місцевого бюджету, про що ведуться відповідні записи та наявні відповідні відомості в податковій, заборгованості та претензій до ведення ним господарської діяльності немає.

Також у постанові зазначено, що звинувачення ОСОБА_3 щодо директора ФГ «Надія-М.В.» ОСОБА_8 носить здебільшого особистий характер, оскільки останній відмовився виплачувати кошти за оренду земельної ділянки заявниці, у зв`язку у відсутністю у неї належних документів на право власності на вказану земельну ділянку. У зверненні ОСОБА_3 відсутні достатні відомості про ухилення ФГ «Надія-М.В.» від сплати земельного податку, оскільки останньою не було зазначено кадастрового номеру даної земельної ділянки та не долучено підтверджуючих документів, які б свідчили про існування сформованої земельної ділянки відповідно до ст. 79, 79-1 Земельного Кодексу України, а лише вказано про існування сертифіката на право на земельну частку (пай), який лиш посвідчує нереалізоване право на земельну ділянку, з чого можна зробити висновок що відповідні документи в заявниці відсутні.

Ухвалою слідчого судді Іллінецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2024 року у справі № 131/830/24 постанову старшого слідчого СВ ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції Цвітка В.М. про закриття кримінального провадження від 26 листопада 2023 року по кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄДРСР 14 вересня 2022 року № 000074 по ч. 1 ст. 212 КК України скасовано. Матеріали кримінального провадження №000074 від 14 вересня 2022 року повернуто до СВ ВП № 3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для організації проведення досудового розслідування (а. с. 87-91).

Зі змісту типових договорів оренди землі, укладених 17 жовтня 2023 року між ОСОБА_2 (орендодавцем) і ОСОБА_1 (орендодавцем) та Селянсько-фермерським господарством «Валентина» в особі голови Зрубовенка А. А. (орендарем), орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку на території Заруддянської сільської ради з кадастровим номером :02:002:0656, яка розташована за межами села Заруддя. В оренду передається земельна ділянка по 1/2 площею по 1,5999 га. Договір укладено на строк 10 років (п.1, п.2, п.8 типових договорів оренди землі). Орендна плата вноситься орендарем у грошовій або натуральній формі в розмірі не менше 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки за бажанням орендодавця (п. 9 типових договорів оренди землі) (а. с. 144-145, 146-147).

Згідно відповіді № 899759 від 12 листопада 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: земельну ділянку площею 3,1999 га, кадастровий номер :02:002:0656, на вказане нерухоме майно зареєстровано інше речове право, а саме право оренди земельної ділянки, дата укладення та дата державної реєстрації договору: 17 жовтня 2023 року. Суб`єктами речового права є: орендар СФГ «Валентина» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 орендодавці. Підставою речового права (права оренди земельної ділянки) є договори оренди землі № б/н, що були укладені 17 жовтня 2023 року між СФГ «Валентина» та ОСОБА_1 , а також між СФГ «Валентина» та ОСОБА_2 . Суб`єктами права власності земельної ділянки площею 3,1999 га, кадастровий номер :02:002:0656, є ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , вид спільної власності: спільна часткова, розмір частки у праві власності: 1/2, дата реєстрації права власності: 10 липня 2023 року (а. с. 151-154).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі стали власниками спірної земельної ділянки лише 10 липня 2023 року на підставі договору дарування, у зв`язку з чим набули всіх прав щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим майном саме з 10 липня 2023 року. Позивачами та СФГ «Валентина» 17 жовтня 2023 року було укладено договір оренди цієї земельної ділянки.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів за користування спірною земельною ділянкою за 2021 і 2022 роки та з 01 січня 2023 року до 10 липня 2023 року, оскільки позивачі не були власниками земельної ділянки, яка була сформована з присвоєнням відповідного кадастрового номера лише 27 березня 2023 року. Позивачами не доведено належними доказами, згідно вимог статтей 76, 77, 81 ЦПК України факту використання саме відповідачем в період з 10 липня 2023 року по 17 жовтня 2023 року спірної земельної ділянки із кадастровим номером :02:002:0656. В матеріалах справи відсутні належні докази в підтвердження факту передачі згідно рішення органу місцевого самоврядування в оренду ФГ «Надія-М.В.» для використання за цільовим призначенням на визначений строк.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Згідно із статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади (стаття 2 ЗК України).

Позивачі, звернувшись до суду із даним позовом, в обґрунтування позовних вимог посилалися на застосування аналогії закону, оскільки у даних відносинах між сторонами у справі фактично повинні застосовуватися правові норми, які регулюють правовідносини з оренди земельної ділянки і вони є предметом розгляду правового спору (а. с. 3-4).

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Таким законом є: Земельний кодекс України, Закон України «Про оренду землі», Цивільний кодекс України.

Об`єктами оренди, згідно статті 3 Закону України «Про оренду землі», є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (стаття 4 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до частини 4 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За правилами статтей 125 і 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до частини 1 і пункту «в» частини 2 статті 5 Закону України «Про оренду землі» орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Орендарями земельних ділянок можуть бути громадяни і юридичні особи, іноземці та особи без громадянства, міжнародні об`єднання та організації, а також іноземні держави.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі визначений як договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі, згідно вимог статті 14 Закону «Про оренду землі», укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Особа, яка відповідно до закону може бути орендодавцем земельної ділянки, може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.

Статтею 15 Закону України «про оренду землі» визначені умови договору оренди землі. Так, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку (стаття 16 Закону України «Про оренду землі»).

Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (стаття 17 Закону України «Про оренду землі»).

Орендна плата за землю визначається статтею 21 Закону України «Про оренду землі», згідно якої є платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно вимог статті 22 Закону України «Про орендну плату» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

На підставі положень статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Таким чином, орендну плату мають платити орендарі орендодавцеві на підставі договору оренди землі, оформленого у письмовій формі та зареєстрованого відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі». Орендодавцем має бути власник земельної ділянки (стаття 4 Закону «Про оренду землі»).

Відповідно до статтей 316, 317, 318 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього Кодексу. Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно вимог якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

По справі встановлено, що позивачі набули право власності на земельну ділянку площею 3,1999 га кадастровим номером :02:002:0656 з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з 10 липня 2023 року на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого нотаріально. Їх право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 10 липня 2023 року (а. с. 22-23, 24).

Таким чином у позивачів по справі власників земельної ділянки, виникло право вимоги про стягнення заборгованості за користування земельною ділянкою із 10 липня 2023 року.

Такі вимоги про стягнення заборгованості за користування земельною ділянкою позивачі вправі заявити до особи, яка використовує цю їхню земельну ділянку.

Судом першої інстанції встановлено, що спірна земельна ділянка належала до категорії невитребуваних земельних паїв, яка до моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера, не передавалася в оренду ФГ «Надія-М.В.» для використання за цільовим призначенням за рішенням органу місцевого самоврядування, а позивачами не надано належних, достовірних, допустимих доказів на підтвердження факту використання саме цим відповідачем ФГ «Надія-М.В.», спірної земельної ділянки в період з 10 липня 2023 року по 17 жовтня 2023 року, коли вони були її власниками і до передачі земельної ділянки в оренду третій особі.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами статей 12 і 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; суд не може збирати докази що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Доказами, згідно вимог статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (статті 77-80 ЦПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову через недоведеність таких позовних вимог.

З урахуванням викладеного є неспроможними доводи апеляційної скарги позивачів в тому, що за весь час, а саме після смерті їхньої прабабки ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач ФГ «Надія М. В.» безпідставно користувалося земельною ділянкою. І вони і їхня баба ОСОБА_3 неодноразово зверталися до відповідача з приводу здійснення нарахування грошових коштів за користування земельною ділянкою з метою отримання виплати за земельний пай, що підтверджується відповідними заявами від 31 травня 2022 року і 26 червня 2023 року. Станом на 31 травня 2022 року і на 26 червня 2023 року позивачі не набули права власності на спірну земельну ділянку, а її власниками вони стали лише 10 липня 2023 року.

Твердження позивачів, що суд першої інстанції не звернув увагу на покази свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , не відповідають дійсності, оскільки суд прийняв до уваги ці покази, про що зазначив у своєму рішенні, виклавши у ньому зміст пояснень цих свідків та надав їм відповідну оцінку за правилами статті 89 ЦПК України на предмет їх належності (стаття 77 ЦПК України), допустимості (стаття 78 ЦПК України), достовірності (стаття 79 ЦПК України), як кожного окремого доказу, так і у взаємному зв`язку доказів у сукупності, вказавши на те, що не можна їх вважати належними, достовірними й допустимим, оскільки згідно наведених вище норм матеріального закону, наявність між сторонами орендних відносин має бути підтверджена, укладеним цими сторонами договором оренди землі у письмовій формі, за бажанням сторін, нотаріально посвідченим, та зареєстрованим у визначеному законом порядку, а існування договірних, орендних відносин між сторонами у цій справі, не може бути підтверджено поясненнями свідків.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо триваючого досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000074 за ч. 1 ст. 212 КК України, оскільки наявність такого провадження не підтверджує існування між сторонами договірних орендних відносин, не підтверджує факту використання спірної земельної ділянки саме цим відповідачем із наявною заборгованістю цього відповідача за використання земельної ділянки.

Доводи апеляційної скарги про обов`язок суду першої інстанції застосувати аналогію закону, адже в даних відносинах між сторонами по справі фактично повинні застосовуватися правові норми, які регулюють правовідносини з користування земельною ділянкою і вони є предметом розгляду правового спору, у зв`язку з цим відповідач зобов`язаний відшкодувати їм витрати за фактичне користування земельною ділянкою за 2021, 2022, 2023 роки, відповідно до наданого ними розрахунку у позовній заяві, є неспроможними з урахуванням наступного.

Відповідно до частини 1 статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). (частина 1).

Цивільні відносини у даній справі врегульовані Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тому відсутні підстави для застосування положень частини 1 статті 8 ЦК України (аналогія закону).

Не відповідають дійсності доводи апеляційної скарги в тому, судом першої інстанції не враховано і не надано належної оцінки таким доказам, як рішенню Оратівського районного суду Вінницької області від 17 березня 2022 року, яке набрало законної сили 28 квітня 2022 року, у справі № 141/115/22, яким задоволено позов ОСОБА_3 до Оратівської селищної ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом; рішенню позачергової 38 сесії 8 скликання Оратівської селищної ради № 1346 від 31 січня 2023 року, яким надано ОСОБА_3 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки (паю) № НОМЕР_1 в натурі (на місцевості), згідно рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 17 березня 2022 року у справі № 141/1125/22; договору дарування земельної ділянки від 10 липня 2023 року та іншим доказам, наданим позивачами, оскільки всім цим доказам надана належна оцінка у сукупності, згідно правил статті 89 ЦПК України, в результаті чого встановлені обставини справи, а саме, що спірна земельна ділянка не належала позивачам у період з січня 2021 року по 10 липня 2023 року, а в період з 10 липня 2023 року по грудень 2023 року земельна ділянка належала позивачам, проте надані позивачами інші докази не підтвердили факт використання земельної ділянки саме відповідачем ФГ «Надія-М.В.»

Щодо доводів апеляційної скарги в тому, що суд не врахував правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, відповідно до якої фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки, на підставі статті 1212 ЦК України.

Такі доводи також є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту зазначеної норми матеріального права вбачається, що цивільно-правова відповідальність за дії, які виразилися у набутті або збереженні майна без достатньої правової підстави, виникає у тієї особи, яка вчинила такі дії.

Оскільки по справі встановлено, що позивачами не надано належних і допустимих доказів, тобто не доведено, що такі дії вчинила саме ця особа, у даній справі юридична особа відповідач по справі ФГ «НиваМ.В.», тому ця особа відповідач у справі, не може нести цивільно-правову відповідальність, передбачену статтею 1212 ЦК України і суд першої інстанції вірно врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду і вірно до таких спірних у даній справі правовідносин не застосував відповідні норми права, викладені у зазначених в апеляційній скарзі постановах Великої Палати Верховного Суду.

Всі інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються наведеним у даній постанові, тому на висновки суду не можуть вплинути.

За таких обставин рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно вимог статті 375 ЦПК України є підставою для залишення його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: М. В. Матківська

Судді: В. В. Сопрун

І. М. Стадник