ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м.Суми

Справа №592/12538/14-ц

Номер провадження 22-ц/816/236/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

сторони:

позивач ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мовчана Романа Анатолійовича

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2015 року у складі судді Алфьорова А. М., ухвалене у м. Суми,

в с т а н о в и в :

28 листопада 2014 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 25.10.2013 р. отримав кредит у розмірі 16000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, не повертає кредит та прострочив сплату відсотків, просив стягнути з відповідача: 27385 грн 09 коп. заборгованість за кредитом; 14898 грн 62 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 грн 00 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн фіксована частина штрафу, 2161 грн 69 коп. процентна складова штрафу, а також повернути сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 458 грн 95 коп.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2015 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2013 року у розмірі 45895,40 грн 458,95 грн судового збору.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 квітня 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Мовчана Р.А. про перегляд заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Мовчан Р.А., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує про недоведеність банком факту підписання договору, отримання відповідачем кредиту та наявності підстав для нарахування відсотків. Вважає, що при укладенні договору банк не дотримав вимог закону про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не скористалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 25.10.2013 р. отримав кредит у розмірі 16000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Неналежне та несвоєчасне виконання позичальником кредитних зобов`язань за договором № б/н від 25.10.2013 р., укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1 , підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-11 ). Борг станом на 16.11.2014 р. становить: 27385 грн. 09 коп. заборгованість за кредитом; 14898 грн. 62 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 950 грн. 00 коп. заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн. фіксована частина штрафу, 2161 грн. 69 коп. процентна складова штрафу.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов кредитного договору та вимог ст. ст. 526, 530, 1054 ЦК України, ОСОБА_1 допустив прострочену заборгованість зі сплати кредиту, відсотків та стягнув з позичальника на користь банку заборгованість за кредитом станом на 16.11.2014 р., нараховані відсотки за користування кредитними коштами, штрафи та комісію.

Проте, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції справу розглянуто за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду і він обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, таке порушення судом норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.

Відповідно до ст.224 ЦПК України в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Повідомлення відповідача про час і місце судового розгляду повинно проводитися відповідно до вимог статей 74 - 76 ЦПК, в редакції, яка діяла на час розгляду справи судом першої інстанції. При цьому в матеріалах справи повинні бути належні докази такого повідомлення. Якщо відповідні докази відсутні, то відповідач не може вважатися повідомленим належним чином, і підстав для заочного розгляду немає.

Повернення відділенням зв`язку судової повістки за закінченням терміну зберігання не можна вважати належним повідомленням особи, яка бере участь у справі, оскільки це не відповідає вимогам ст. 76 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки направлена йому копія позову та судова повістка повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Незважаючи на це, суд першої інстанції ухвалив заочне рішення, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування судового рішення відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

Підставами заявленого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» позову є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № б/н від 25.10.2013 р, який було укладено шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та стягнення заборгованості за тілом кредиту, відсоткам за користування кредитними коштами, комісії, штрафів, визначених відповідно до вказаних Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою пеня, штраф (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦПК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Однак, додані банком до позовної заяви витяг з Умов і Правил надання банківських послуг, які затверджені наказом від 06.03.2010 р. №СП-2010-256 та Тарифи відповідачем особисто не підписані. Отже, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не доведено ознайомлення відповідача з умовами кредитування.

ОСОБА_1 заперечує надання ним згоди на те, що підписана Анкета-заява позичальника разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які приєднані до позову, складають між ним і банком кредитний договір.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, нараховані відсотки за користування кредитом, комісію та штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Умови і Правила надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови і Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати комісії і штрафів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Враховуючи викладене, вимоги банку про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та штрафів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з підстав, наведених вище.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про доведеність позивачем наявності підстав для стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, комісії, штрафах, нарахованих відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. У задоволенні цих позовних вимог необхідно відмовити.

Що стосується вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 25 жовтня 2013 року вбачається, що відповідачу було надано кредит у сумі 16000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач не довів, що Анкету-заяву він не підписував та кошти не отримував. Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 частково погашав заборгованість.

Таким чином, за встановлених обставин отримання ОСОБА_1 кредиту, він має перед банком обов`язок щодо погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 27385 грн 09 коп., тому позов у цій частині підлягає задоволенню з визначенням до стягнення на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2013 року у розмірі 27385 грн 09 коп.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову (на 60%) з відповідача на користь позивача підлягають компенсації понесені судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 275,37 грн (458,95грн (судовий збір за подачу позову) х 60% / 100%). При частковому задоволенні апеляційної скарги (на 40%) з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 275,37 грн (688,42 грн (судовий збір за апеляційної скарги) х 40% / 100%).

Застосувавши правило взаємозаліку обов`язку сторін зі сплати судових витрат одне одному, враховуючи, що суми компенсації співпадають, остаточно судові витрати зі сплати судового збору компенсації не підлягають.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Мовчана Романа Анатолійовича задовольнити частково.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15 січня 2015 року скасувати та прийняти постанову.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2013 року у розмірі 27385 грн 09 коп.

У задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами, комісії та штрафів за кредитним договором № б/н від 25 жовтня 2013 року відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина