Справа № 162/1098/24
Провадження № 2/162/36/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Від позивача ОСОБА_1 28.11.2024 року до суду надійшов вказаний позов. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_5 , який на випадок своєї смерті залишив заповіт, посвідчений 06.01.2022 року старостою Судченського старостинського округу Любешівської селищної ради Камінь-Каширського району Волинської області. Відповідно до заповіту, ОСОБА_5 заповідав позивачу належні йому земельні частки (паї). Як вказує позивач, йому було не відомо про даний заповіт ні на момент його складання, ні на час смерті спадкодавця. Про його наявність позивачу повідомила його тітка, відповідач по справі ОСОБА_2 (сестра спадкодавця), яка виявила заповіт у речах покійного. Проте, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач, посилаючись на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, а саме необізнаність про існування заповіту на його ім`я, просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном три місяці.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

Відповідачі, кожен зокрема, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, визнають позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Із матеріалів справи встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 11.01.2022 року) та на випадок своєї смерті залишив заповіт, посвідчений старостою Судченського старостинського округу Любешівської селищної ради 06.01.2022 року та зареєстрований в реєстрі за №4-1.

Відповідно до вказаного заповіту, ОСОБА_5 заповів позивачу ОСОБА_1 витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №191218388 від 03.12.2019 року (земельна ділянка); витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №199940712 від 12.02.2020 року (житловий будинок); витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-020 від 27.08.2020 року; належні йому земельні частки (паї).

Згідно з довідкою Любешівської селищної ради №705 від 14.11.2024 року ОСОБА_5 на день смерті був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 разом з сестрою ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 12.08.2020 року (копія паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Нововолинським МВ УМВС України у Волинській області 21.10.2004 року).

Постановою від 20.11.2024 року №977/02-31 державним нотаріусом Любешівської державної нотаріальної контори Волинської області Кухом В.І. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

Відповідно до довідки, наданої Любешівською державною нотаріальною конторою №24/01-16 від 15.01.2025 року після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заведена, заповіти посвідчені.

Згідно з ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як передбачено ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. З ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. З ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Це положення також закріплено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Також, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до Постанов Верховного Суду від 15.04.2021 року, справа №591/1271/18, (провадження № 61-195св21), від 11 листопада 2020 року, справа № 750/262/20 (провадження № 61- 14038св20), від 26.06.2019 року, справа №565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Згідно з положеннями постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, справа № 565/1145/17, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Зазначений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду України, які викладені у постановах: від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15, від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Заст.6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Докази, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, у суду відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем шестимісячний строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин, зважаючи на визнання позову відповідачами, позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.

За клопотанням позивача судові витрати залишити за ним.

Керуючись ст. З, 10, 11, 15, 60, 61, 159, 174, 208, 209, 212, 213-215. 222, 223 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідачі: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

ОСОБА_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

ОСОБА_4 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_6 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ