справа № 619/5497/24
провадження № 2/619/101/25
РІШЕННЯ

іменем України

30 січня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Калиновської Л.В.,

за участю секретаря судового засідання - Булах С.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні у м. Дергачі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 у відношенні неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити опікуном неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення повноліття; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі в 2004 року. Рішенням Дергачівського районного суду м. Харкова шлюб розірвано. Від шлюбу відповідачі мають неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який більше двох років проживає зі своїм рідним дядьком, ОСОБА_2 . З початку 2023 року відповідачі життям сина не цікавляться, не телефонують, не виявляють бажання спілкуватися з ним, брати участь у його вихованні. На сьогодні дитина не має до батьків ніяких почуттів, оскільки за цей період жодного разу їх не бачив. Позивач кілька разів пропонував дитині відвезти до батьків, але ОСОБА_6 відмовлявся.

Як вказує, позивач, він є особою якого не позбавляли батьківських прав, до кримінальної відповідальності він не притягувався, незнятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Крім того позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , від шлюбу мають малолітню дочку, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Між племінником позивача та власною дочкою доброзичливі відносини, вони дружать та вважають себе рідними братом та сестрою. Проживаючи з позивачем, дитина забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Між Позивачем та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих. У власності ОСОБА_2 є житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Батьки неповнолітнього, ОСОБА_9 , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та ведуть неналежний спосіб життя, який може вплинути негативно на дитину. У зв`язку з вказаними обставинами позивач звернувся до суду.

Позивач, ОСОБА_2 та його представник, ОСОБА_1 просили позовні вимоги задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову, вважали можливим позбавити їх батьківських прав, призначити опікуном неповнолітнього ОСОБА_10 , та стягнути з них аліменти в заявлено позивачем розмірі.

Представником третьої особи, Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради О. Голубовою надано суду заяву про розгляд справи за відсутності представника з урахуванням наданого висновку.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Відповідачі, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі, який рішенням Дергачівського районного суду м. Харкова розірвано.

Від шлюбу відповідачі мають неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Слатинської селищної ради Дергачівського району Харківської області.

Малолітній ОСОБА_5 перебуває на обліку ССД по Немишлянському району, як дитина, що опинилась у складних життєвих обставинах з 08.04.2024. Згідно наказу ССД по Немишлянському району від 25.03.2024 № 17 ОСОБА_5 тимчасово влаштований до родини рідного дядька, ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Родинні зв`язки між відповідачем, ОСОБА_11 , та позивачем, ОСОБА_2 , підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , виданим Палацом Новонароджених м. Харкова, серія НОМЕР_2 , та свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції, серія НОМЕР_3 .

Згідно відповіді від 27.07.2023 року № 1-22/42 Комунального закладу «Харківської гімназії № 125 Харківської міської ради», в 2021/2022 навчальному році ОСОБА_3 , мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записала дитину до школи, надала всі необхідні документи, була присутня на батьківських зборах. ОСОБА_12 брав участь у святковій лінійці 1 вересня. Мати приводила його на всі репетиції. До 24.02.2022 року хлопець відвідував заняття в школі, групу продовженого дня. На початку І семестру 2022/2023 навчального року за підручниками приходила сестра ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . У грудні 2022 року ОСОБА_14 мешкав у сестри батька, ОСОБА_15 . З її слів стало відомо, що ОСОБА_4 привів ОСОБА_12 до неї, а мати, ОСОБА_3 , взагалі зникла з дому і зв`язку з нею немає. З січня 2023 року ОСОБА_5 проживає в сім`ї ОСОБА_2 , брата матері. ОСОБА_16 не пропустив жодного уроку, брав активну участь у всіх позакласних заходах, виконував на високому рівні всі завдання з навчальних предметів. За цей час мати, ОСОБА_3 , та батько, ОСОБА_4 , не телефонували, не зв`язувалися з учителем, щоб дізнатися про навчальні досягнення ОСОБА_5 . Зв`язок із класним керівником та адміністрацією школи постійно підтримував ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка № 14» Харківської міської ради від 18.06.2023 року № 360, дитина, ОСОБА_5 , перебуває на обліку в поліклініці з жовтня 2019 року. На прийом до лікаря дитина приходить у супроводі дядька, ОСОБА_2 , та його дружини, ОСОБА_7 .

Згідно з висновком про стан здоров`я від 06.09.2023 року, фізично та розумово дитина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є здоровим.

Згідно з висновком про стан здоров`я КНП «Міська поліклініка № 8» від 20.09.2023 року, ОСОБА_2 , є здоровим, шкідливих звичок та психічних розладів не має.

Згідно з медичною довідкою Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» про проходження наркологічного огляду від 06.09.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку не знаходиться.

Згідно з медичною довідкою Комунального некомерційного підприємства «Міський психоневрологічний диспансер № 3» про проходження обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів від 06.09.2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку не знаходиться.

ОСОБА_2 є особою не позбавленою батьківських прав, до кримінальної відповідальності він не притягувався, незнятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, що підтверджується відповідною довідкою Міністерства внутрішніх справ України, серія ВР-001442627.

ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія НОМЕР_4 , виданим Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_7 мають малолітню дочку, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач вказав, що між племінником, ОСОБА_17 та власною дочкою доброзичливі відносини, вони дружать та вважають себе рідними братом та сестрою. Проживаючи з позивачем, дитина забезпечена гідними умовами проживання та гармонійною атмосферою оточення. Між позивачем та дитиною склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, їх повноцінному світосприйманню життя та оточуючих. Сім`я проживає в квартирі з усіма зручностями за адресою: АДРЕСА_2 .

У власності ОСОБА_2 є житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно листа Харківського РУП № З ГУНПІ в Харківській області: проведеною перевіркою було встановлено, що за останнім відомим місцем мешкання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_3 , вищевказані громадяни минулого року винаймали житло, але на цей час за наявною адресою не проживають. За час їхнього проживання будь-яких офіційних скарг чи заяв відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Харківського РУП № З ГУНП в Харківській області не надходило, однак сусіди характеризують останніх із негативного боку як осіб, схильних до вживання спиртних напоїв, на ґрунті чого між ними виникали сварки та конфлікти.

На виконання ухвали Дергачівського районного суду Харківської області надано копію вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.04.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_3 визнана винною у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, та їх призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_3 від призначеного цим вироком покарання, з випробуванням, встановлений іспитовий строк 1 рік.

Відносно батька неповнолітнього ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , постановлений вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.01.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 49 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 833 грн. 00 коп.

Крім цього, начальник Шевченківського районного відділу державної установи «Центр пробації» в Харківській області звертався до Суду з поданням та просив скасувати щодо ОСОБА_3 звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та направлення останньої для відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 07.03.2023 року, оскільки ОСОБА_3 ухиляється від виконання обов`язків, покладених на неї судом, зокрема не з`являється на планові реєстрації до органу пробації.

Начальник Шевченківського районного відділу державної установи «Центр пробації» в Харківській області звернувся до суду з поданням про заміну несплаченої суми штрафу покаранням у вигляді громадських робіт відносно ОСОБА_4 . Дане клопотання знаходиться на стадії судового розгляду.

Згідно постанови Дзержинського районного суду від 24.11.2022 ОСОБА_4 (справа № 638/5891/22) визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП

Крім того позивач зазначив, що відповідачі не цікавляться здоров`ям сина, не надають ніякої матеріальної допомоги та не піклуються про нього.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2019 (справа №490/10338/15-ц) вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Звертаючись до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_18 , позивач посилається на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не приймають участі у житті сина, не піклуються про його здоров`я та розвиток, про фізичний та духовний стан.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав згідно ст.165 СК мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності встановленої законом.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, № 2402-III передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачами своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідачі не мають прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляють інтересу до її внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

Так, ОСОБА_19 та ОСОБА_4 , які є батьками ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідомо ухиляють від виконання своїх обов`язків по йоговихованню, навчанню, матеріальному забезпеченню.

За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України, підтвердили в судовому засіданні факт того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухиляються від виконання батьківських обов`язків та не піклуються про сина. ОСОБА_6 протягом останніх років проживає в сім`ї ОСОБА_2 , виглядає здоровим та охайним.

Відповідно ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Відповідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з висновком від 30.07.2024 №300 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , свідомо не займаються вихованням дитини, байдуже ставляться до його долі, не піклуються про стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не беруть участі у підготовці малолітнього до самостійного життя. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення опіки та призначення ОСОБА_2 опікуном малолітньої дитини, було додатково розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи вищезазначене та рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 150, 164 Сімейного кодексу України, в інтересах дітей, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення опіки та призначення ОСОБА_2 опікуном малолітньої дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів з відповідачів, суд доходить наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд враховує : стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, не працездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти, на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

З урахуванням вищезазначених обставин, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, інші обставини, що мають істотне значення, беручи до уваги встановлений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього, ОСОБА_20 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; та стягнення аліментів з ОСОБА_23 , на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього, ОСОБА_20 , в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо призначення позивача опікуном відносно неповнолітньої дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ст. 59 ЦК України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. ст. 243, 244 Сімейного кодексу України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа.

При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

Згідно висновку від 30.07.2024 №05-22/866/24 Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне призначення ОСОБА_2 опікуном малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі позбавлення батьківських прав його батьків, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Враховуючи вказані обставини суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_2 опікуном неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Питання щодо судового збору суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280, 282, 351, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у відношенні неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити опікуном неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2024 і до досягнення повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.07.2024 і до досягнення повноліття дитини.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за вимоги про стягнення аліментів в сумі 2422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактична адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_5 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської області, 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55.

Повний текст рішення виготовлено 03.02.2025.

Суддя Л. В. Калиновська