ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

10 січня 2024 року

м. Київ

справа № 757/55435/18-ц

провадження № 61-4050св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

суддів: Ігнатенка В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Національний медичний університет імені О. О. Богомольця, Міністерство охорони здоров`я України, ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про вирішення питання щодо розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного медичного університету імені О. О. Богомольця, Міністерства охорони здоров`я України, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про призначення, визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Національного медичного університету імені О. О. Богомольця (далі - НМУ імені О. О. Богомольця), Міністерства охорони здоров`я України (далі - МОЗ України), ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу про призначення, визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позивач просив:

визнати незаконним та скасувати наказ НМУ імені О. О. Богомольця від 05 вересня 2018 року № 3-з «Про призначення виконуючого обов`язки ректора НМУ імені О. О. Богомольця»;

визнати незаконним і скасувати наказ НМУ імені О. О. Богомольця від 25 вересня 2018 року № 13/1-з «Про звільнення» в частині звільнення його з роботи;

поновити його на роботі на посаді начальника юридичного відділу НМУ імені О. О. Богомольця;

стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 вересня 2018 року до дня ухвалення судового рішення;

стягнути солідарно з НМУ імені О. О. Богомольця, МОЗ України та ОСОБА_2 на його користь 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Печерський районний суд міста Києва рішенням від 15 березня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав незаконним та скасував наказ НМУ імені О.О. Богомольця від 25 вересня 2018 року № 13/1-з «Про звільнення» у частині звільнення ОСОБА_1 .

Поновив ОСОБА_1 на посаді начальника юридичного відділу НМУ імені О. О. Богомольця з 25 вересня 2018 року.

Стягнув з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 225 797,88 грн.

Стягнув з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.

Стягнув з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2 466,80 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовив.

Допустив негайне виконання рішення суду у частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати у межах одного місяця у розмірі 8 064,21 грн.

ОСОБА_1 за подання позову сплатив судовий збір у розмірі 2 466,80 грн за вимоги про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення та відшкодування моральної шкоди. За вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивач судовий збір не сплачував. Суду першої інстанцій в частині цієї вимоги розподіл судових витрат не здійснював.

Київський апеляційний суд постановою від 27 жовтня 2022 року апеляційні скарги НМУ імені О. О. Богомольця та ОСОБА_1 залишив без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року залишив без змін.

Розподіл судових витрат не здійснювався.

Верховний Суд постановою від 21 червня 2023 року касаційну скаргу НМУ імені О. О. Богомольця на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року задовольнив частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 09 лютого 2022 року скасував.

Касаційну скаргу НМУ імені О. О. Богомольця на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року залишив без задоволення.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до НМУ імені О. О. Богомольця, МОЗ України, ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінив.

Збільшив розмір стягненого з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 225 797,88 грн до 261 448,88 грн.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до НМУ імені О. О. Богомольця, МОЗ України, ОСОБА_2 про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди залишив без змін.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 січня 2024 року справу призначено судді-доповідачу Фаловській І. М. Судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Карпенко С. О., Олійник А. С., Сердюк В. В.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами першою, другою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

У липні 2023 року від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла заява про повернення судового збору, у якій він просить вирішити питання про судові витрати шляхом прийняття додаткового судового рішення.

До заяви ОСОБА_1 додав роздруківку квитанції від 01 лютого 2023 року № на суму 1 409,60 грн про сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав.

З огляду на матеріали справи у січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. До касаційної скарги, з урахуванням уточнень вимог касаційної скарги та клопотання про долучення доказу сплати судового збору, заявник долучив доказ сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги, сплачений за допомогою онлайн-сервісу порталу «Судова влада України» (роздруківка квитанції від 01 лютого 2023 року № на суму 1 409,60 грн (а. с. 98, т. 4).

Відповідно до змісту касаційної скарги ОСОБА_1 він не погоджувався з рішенням Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року та постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заява ОСОБА_1 у частині розподілу судових витрат подана на підставі частини тринадцятою статті 141 ЦПК України, відповідно до якої, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Заява ОСОБА_1 у частині повернення судового збору обґрунтована тим, що у цій справі він сплатив судовий збір у розмірі 1 409,60 грн за подання касаційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною другою статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у випадках, встановлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Верховний Суд постановою від 21 червня 2023 року частково задовольнив його касаційну скаргу, рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до НМУ імені О. О. Богомольця, МОЗ України, ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінив.

Збільшив розмір стягненого з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 225 797,88 грн до 261 448,88 грн.

Питання про розподіл судових витрат не вирішувалося.

Колегія суддів, розглянувши заяву ОСОБА_1 , дійшла таких висновків.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61?39028св18) зроблено висновок, що розподіл судових витрат, в тому числі й понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Зважаючи на те, що у спорі, пов`язаному зі стягненням заробітної плати та поновленням на роботі, позивачі звільняються від сплати судового збору, а у цій справі позивачем є фізична особа - ОСОБА_1 , тому судовий збір за подання позову не справляється.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на час подання позову, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення заявника із касаційною скаргою) передбачено, що у разі, коли скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25 вересня 2018 року до дня ухвалення судового рішення (15 березня 2021 року), розмір якого становить 1 475 564,68 грн.

Печерський районний суд міста Києва рішенням від 15 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, зокрема, стягнув з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 225 797,88 грн.

Верховний Суд постановою від 21 червня 2023 року рішення Печерського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року:

в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до НМУ імені О. О. Богомольця, МОЗ України, ОСОБА_2 про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди залишив без змін;

в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до НМУ імені О. О. Богомольця, МОЗ України, ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінив. Збільшив розмір стягненого з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 225 797,88 грн до 261 448,88 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання позову) за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір, ставка якого становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1 762 грн.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час подання апеляційної скарги) за подання апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Оскільки за результатами касаційного перегляду рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду збільшено розмір стягненого з НМУ імені О. О. Богомольця на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 225 797,88 грн до 261 448,88 грн, відсоток задоволених позовних вимог ОСОБА_1 становить 17,72 % ((261 448,88 грн / 1 475 564, 68 грн) х 100 %).

Отже, судовий збір, який підлягав сплаті позивачем за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням відсотка задоволених позовних вимог (17,72 %), в суді першої інстанції становив 1 561,13 грн (1 762 грн х 5 х 17,72 %), за подання ОСОБА_1 апеляційної скарги - 2 341,70 грн (1 561,13 х 150 %), за подання ОСОБА_1 касаційної скарги - 3 122,26 грн (1 561,13 х 200 %).

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

Отже, оскільки ОСОБА_1 у частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», з НМУ імені О. О. Богомольця на користь держави підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 561,13 грн, апеляційної скарги - 2 341,70 грн, касаційної скарги - 3 122,26 грн, а всього - 7 025,09 грн.

Крім того, ОСОБА_1 за подання касаційної скарги на судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій сплатив судовий збір у розмірі 1 409,60 грн.

Враховуючи викладене, наявні підстави, передбачені статтею 7 Закону України «Про судовий збір», для повернення ОСОБА_1 судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 1 409,60 грн, сплаченого відповідно до квитанції від 01 лютого 2023 року № .

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною другою статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у випадках, встановлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

За відомостями спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір, сплачений ОСОБА_1 за подання касаційної скарги, зараховано.

Відомості про повернення сплаченого судового збору за указаними квитанціями відсутні.

Відповідно до пункту 5 наказу Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 «Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів» у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого) до органу Казначейства подається оригінал або належним чином засвідчена копія ухвали суду.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», статтями 133, 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Національного медичного університету імені О. О. Богомольця на користь держави судовий збір за розгляд справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанціях у частині вирішення позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 7 025 (сім тисяч двадцять п`ять) гривень 09 (дев`ять) копійок.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 409 (одна тисяча чотириста дев`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, що внесений згідно з квитанцією від 01 лютого 2023 року № про сплату судового збору на рахунок (стандарт IBAN) - UA0026007, отримувач - ГУК у місті Києві/Печерський район/22030102, код отримувача - 37993783.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

А. С. Олійник

В. В. Сердюк