Провадження.№2-с/756/11/24
У Х В А Л А

08 лютого 2024 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Майбоженко А.М. розглянувши заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

В С Т А Н О В И В:

Боржник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про поновлення строків на подання заяви про скасування судового наказу та скасування судового наказу від 14 вересня 2023 року, яким з боржника стягнуто на користь ТОВ «Інвестбудгаличина» заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг за період з вересня 2022 року по квітень 2023 року наданих за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 15 821,50 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 291,07 грн. та судового збору у розмірі 268,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних щодо часу вручення судового наказу, суд вважає, що боржник не пропустив строк для подання заяви про його скасування. У зв`язку з чим підстав для поновлення строку не вбачається.

Підстави, встановлені ст. 170 ЦПК України, для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні.

Згідно ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

З цих підстав, суд вважає правильним скасувати судовий наказ.

Крім того, у зв`язку з тим, що на підставі судового наказу від 14.09.2023 приватним виконавцем за виконавчим провадженням № НОМЕР_1 проведено стягнення грошових коштів, просить стягнути з ТОВ «Інвестбудгаличина» на свою користь суму в розмірі 3 559,47 грн., яку було стягнуто з його рахунку 25.01.2024 року та стягнути з приватного виконавця Пилипчука В.Г. на свою користь суму у розмірі 355,94 грн. та 220,00 грн., які були стягнуті з карткового рахунку заявника за послуги приватного виконавця.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно вимог ч.ч. 5,6 ст.444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

За подання заяви про поворот виконання судовий збір не сплачується. При вирішенні питання про поворот виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

При цьому статтею 183 ЦПК України передбачені загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», скарги, заяви, подання мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

Обгрунтовуючи вимогу про повернення стягнутих сум, боржник посилається на те, що у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пилипчука В.Г. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, в межах якого з боржника ОСОБА_1 25.01.2024 року стягнуто 4 135,41 грн. На підставі чого просить зобов`язати приватного виконавця та стягувача повернути грошові кошти.

В порушення ч. 6 ст. 444 ЦПК України, заявником не додано документи, підтверджуюючі, що суми, стягнутих за виданим судовим наказом, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Також не доведено, яка сума стягнута на користь ТОВ «Інвестбудгаличина», а яка користь приватного виконавця.

Надана ОСОБА_1 копія скриншоту електронного пристрою не відображає з якого рахунку списано грошові кошти в сумі 4 135,41 грн, належність цього рахунку боржнику.

На підставі чого, заява в цій частині задоволенню не підлягає.

Частинами 9, 10 ст.444 ЦПК України передбачено, що якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцяти денний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи, що заява про скасування судового наказу розглядається без виклику та повідомлення сторін, суд позбавлений в межах розгляду цієї заяви виконати вимоги ч.3 ст. 171, ст. 444 ЦПК України.

При цьому, боржник не позбавлений можливості звернутися до суду з окремою заявою про поворот виконання судового наказу з дотриманням вимог ст.ст.183, 444 ЦПК України.

Щодо стягнення суми сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу суд зазначає наступне.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України "Наказне провадження". Вказаний розділ ЦПК України окремо не встановлює порядку відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, які понесені боржником.

Стаття 7 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав для повернення судового збору.

За приписами ч.2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Крім того норми ст.171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок стягувача.

ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат.

Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи по суті. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

Суд зазначає, що в разі скасування судового наказу, стягувач має право звернутись до суду з позовом про стягнення з боржника відповідних витрат, а тому при скасуванні судового наказу розподіл судових витрат не здійснюється.

Оскільки ст.141 ЦПК України регулює питання розподілу судових витрат в позовному провадженні, а нормами розділу ІІ ЦПК України не передбачено стягнення із стягувача на користь боржника судового збору, сплаченого при поданні заяви про скасування судового наказу у разі її задоволення, то сплачений судовий збір не підлягає стягненню на користь боржника.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.136,170,171,432,444 ЦПК України, судя -

У Х В А Л И В:

Заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу - задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ, виданий 14 вересня 2023 року Оболонським районним судом міста Києва в справі №2-н/756/435/23 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Роз`яснити стягувачу його право звернутись до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Роз`яснити боржнику, що він має право повторно звернутися із заявою про поворот виконання рішення суду в порядку ст. 444 ЦПК України.

Суддя А.М. Майбоженко