Справа № 683/49/24
У Х В А Л А

05 лютого 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Лугового О.М.

з участю секретаря Градомської Д.Р.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Старокостянтинів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №683/49/24, 2/683/308/2024 за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

05 січня 2024 року КС «СуперКредит» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №СК5/048/21/5/09 від 21.09.2021 року, яка складається з 3 370 грн. 63 коп. сума несплаченого тіла кредиту за період з 09.05.2023 року по 21.09.2023 року, 2 283 грн. 80 коп. сума несплачених процентів за період з 09.05.2023 року по 21.09.2023 року, що складає разом 5 654 грн. 43 коп., 2 450 грн. правова (правнича) допомога, та 2 684 грн. судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 21 вересня 2021 року між КС «СуперКредит» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № СК5/048/21/5/09, відповідно до п.1.1 якого позивач зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп. Позивач виконав умови договору та надав ОСОБА_1 кредит в сумі 10 000 грн. 00 коп., а остання його отримала, що підтверджується видатковим касовим ордером №129 від 21 вересня 2021 року.

Однак відповідач не виконує належним чином зобов`язання з повернення грошових коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Ухвалою суду Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 05 січня 2024 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, проте 25 січня 2024 року представником позивача ОСОБА_2 до суду через електронний суд було подано заяву про уточнення позовних вимог, якою остання просить стягнути з ОСОБА_1 на користь КС «СуперКредит» 2 450 грн. судових витрат на правову (правничу) допомогу та 2684 грн. судового збору, оскільки 25.01.2024 року ОСОБА_1 було зроблено оплату та оплачено предмет спору за Кредитним договором у розмірі 5 654 грн. 43 коп. Розгляд справи просить здійснити без участі позивача.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши подану представником позивача - ОСОБА_2 заяву про уточнення позовних вимог від 25.01.2024 року та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 522/8782/16-ц зазначив, що відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 255 ЦПК України, визначені підстави закриття провадження у справі, зокрема суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору (пункт 2 частини першої); позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (пункт 4 частини першої).

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі №750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Також, Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 вказав, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Тобто, предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Представник позивача в поданій заяві про уточнення позовних вимог від 25.01.2024 року вказує, що позивач не підтримує свої позовні вимоги в першій редакції позовної заяви від 05.01.2024 року, та проситьприйняти уточнення позовних вимог і стягнути з ОСОБА_1 на користь КС «СуперКредит» 2 450 грн. судових витрат на правову (правничу) допомогу та 2684 грн. судового збору, оскільки 25.01.2024 року ОСОБА_1 було зроблено оплату та оплачено предмет спору за Кредитним договором у розмірі 5 654 грн. 43 коп.,тобто фактичний зміст поданої заяви свідчить про відмову позивача від позову, унаслідок його задоволення відповідачем після пред`явлення позову, наслідком якої є відшкодування відповідачем понесених витрат позивачем.

Суд зазначає, що факт виконання відповідачем претензій майнового характеру на стадії судового розгляду не свідчить про відсутність предмету спору. Провадження по справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судового рішення, за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Матеріали справи свідчать, що КС «СуперКредит» з позовомдо ОСОБА_1 звернулось 05 січня 2024 року та на момент звернення до суду з даним позовом спір існував, що виключає застосування судом механізму закриття провадження з підстав відсутності предмета спору.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог від 25.01.2024 року, поданої представником позивача - ОСОБА_2 , вбачається, що її фактичний зміст свідчить про відмову позивача від позову, внаслідок його задоволення відповідачем після пред`явлення позову, наслідком якої є відшкодування відповідачем понесених витрат позивачем.

Приймаючи до уваги зміст заявипро уточнення позовних вимог від 25.01.2024 року поданою представником позивача у справі, суд дійшов висновку, що провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, яким передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, оскільки позивач не підтримує позовні вимоги саме внаслідок обставин, що призвели до зникнення предмета спору та стадії судового розгляду.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Про те, що дійсний намір позивача направлений на відмову від позову свідчить зміст заяви про уточнення позовних вимог від 25.01.2024 року в частині повернення судових витрат у зв`язку з тим, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Така правова підстава визначена ч. 3 ст. 142 ЦПК України, якою передбачений порядок розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову.

Згідно з ч. 3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Позивач у своїй заяві про уточнення позовних вимог від 25.01.2024 року просить вирішити питання про стягнення з відповідача судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 684 грн. та судових витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 2 450 грн.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд звертає увагу на те, що частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, що 05.10.2023 року між КС «СуперКредит» та адвокатом Білецьким Б.М. був укладений договір про надання правової (правничої) допомоги. Крім того, суду також була надана платіжна інструкція № 2693 від 22.12.2023 року та акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 05.10.2023 року.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги від відповідача не надійшло.

Враховуючи те, що провадження у справі закрито в зв`язку з відмовою позивача від позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.3 ст.142 ЦПК України, судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову в розмірі 2 684 грн..

Враховуючи, що позивачем надано докази витрат на правову допомогу, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути зазначені витрати в сумі 2 450 грн.

Керуючись ст.ст. 133, 137, ч.3 ст. 142, п.4 ч.1 ст.255, ст.ст. 256, 258-260 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Закрити провадження у справі №683/49/24 за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «СуперКредит» судовий збір в розмірі 2 684 грн. та витрати на правничу (правову) допомогу в розмірі 2 450 грн.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 15 днів до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя: