П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року м. Київ

Справа №756/1240/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/4502/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Луценка О.М., 07 вересня 2023 року в м. Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання недійсним умов договору, графіку погашення кредиту та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:

визнати недійсною з моменту укладення договору умову п.1.1 договору про іпотечний кредит №К66GGК00000652, укладений 31 серпня 2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в частині обов'язку банку надати кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії на страхування в сумі 8536,50 грн та зобов`язання позичальника повернути кошти в сумі 8536,50 грн;

визнати недійсною з моменту укладення договору умову п.1.1.2 договору про іпотечний кредит №К66GGК00000652, укладений 31 серпня 2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в частині обов`язку позичальника сплатити комісію за управління кредитом в розмірі 1% (4878,00 грн) шляхом зарахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 ;

визнати недійсною з моменту укладення договору умову п.2.3.1 договору про іпотечний кредит №К66GGК00000652, укладений 31 серпня 2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , в частині обов'язку позичальника укласти договір особистого страхування, за яким життя та здоров`я позичальника має бути застраховане на користь кредитора у розмірі суми наданого кредиту на весь строк кредиту та на весь строк дії договору;

зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» зарахувати сплачену комісію в сумі 4878,00 грн в рахунок погашення суми кредиту та зробити відповідний перерахунок суми заборгованості за кредитом;

визнати недійсним з моменту укладення додаток №1 до кредитного договору №К66GGК00000652 від 31 серпня 2021 року «Графік погашення кредиту»;

зобов'язати АТ КБ «ПриватБанк» викласти в новій редакції додаток №1 до договору про іпотечний кредит №К66GGК00000652 від 31 серпня 2021 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що умови оспорюваного договору є несправедливими, їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, встановлена договором плата за управління кредитом є незаконною, в порушення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а п. 2.3.1 договору про зобов`язання здійснити на користь банку страхування життя та здоров`я позичальника суперечать положенням Закону України «Про страхування», також договором не передбачено можливість надання позичальнику права вибору страхової компанії та видів страхування, що позбавляє позивача можливості висловлювати власне волевиявлення, оспорюваний договір містить лише цілий ряд пунктів відповідальності тільки з боку позивача.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, визнання недійсним умов договору, графіку погашення кредиту та зобов`язання вчинити дії - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що матеріали справи свідчать про те, що спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх його істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору; спірний договір укладений між сторонами за їх взаємною згодою та відповідно до вимог чинного законодавства, та доказів зворотному матеріали справи не містять.

Крім того матеріали справи не містять відомостей, що позивач звертався до банку з пропозиціями про внесення змін до умов договору, зокрема, щодо збільшення розміру відповідальності банку, можливості внесення змін та доповнень до даного договору, що свідчить про його згоду з умовами спірного договору.

Також суд вказав, що не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії, оскільки порушення прав позивача не мало місце.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням позивач, її представником подано апеляційну скаргу в якій він вказує на те, що рішення суду першої інстанції, є незаконним та необгрунтованим, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин справи.

Доводи апеляційної скарги дублюють доводи викладені в позовній заяві та зводяться до того, що з умов кредитного договору вбачається порушення прав позичальника, а саме: включення до умов договору сум послуг, що не надаються банком; нарахування відсотків на платежі за послуги , що не надаються банком; штучне збільшення обсягу матеріальної відповідальності позичальника; нав`язування послуги, яку не надає банк.

Також вказує на те, що поза увагою суду залишено той факт, що договором кредиту чітко передбачено, що банк самостійно здійснює оплату чергового страхового платежу у разі несплати його позичальником , для чого відкрито кредитну лінію. Саме за рахунок такого кредитного ліміту і було збільшено загальну суму кредиту, збільшено суму відсотків за оплату по кредиту за весь період дії кредитного договору. Саме це і спричинює істотний дисбаланс сторін кредитного договору та доводить факт збільшення загальної суми кредитних ресурсів.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» вказує на те, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки позивачем не наведено переконливих обгрунтувань та не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що особа кредитора впливає на зміст та обсяг існуючого боргового зобов`язання, тобто не доведено, що оспорюванним договором порушуються її права чи інтереси. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Яндульський Д.В. заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Від представника позивача - адвоката Цимбалюка М.Г. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю в іншому судовому процесі.

Колегія суддів відхиляє вказане клопотання, оскільки призначення судового засідання та повідомлення учасників справи про дату та час відбулось завчасно, і тому зайнятість представника позивача в іншому судовому засіданні не є поважною причиною для відкладення розгляду справи судом апеляційної інстанції. В матеріалах справи наявні письмові пояснення учасників судового розгляду. А отже враховуючи вищевикладене, та визначені законодавством строки розгляду справи відкладення її розгляду не є доцільним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 31 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк» - правонаступник) та позичальником ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № К66GGК00000652.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору, кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у вигляді строкового кредиту на придбання нерухомості - 487800,00 грн та у вигляді відновлювальної кредитної лінії на страхування в сумі 8536, 50 грн, а позичальник зобов`язується належним чином використати та повернути кредит в порядку, на умовах та в строки визначені цим Договором, у тому числі сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних за перший рік користування кредитом (п.1.1.1).

Відповідно до п 1.1.2 вказаного договору, комісія за управління кредитом в розмірі 1% (4878, 00 грн). Сплачується позичальником одноразово в момент видачі кредиту шляхом зарахування грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 в Банку.

Відповідно до п.1.2 договору тип процентної ставки - змінювана.

Термін повернення кредиту-в дати, встановлені Графіком погашення кредиту, але не пізніше 31 серпня 2041 року включно (п. 1.3).

Відповідно до п.2.1 сторони погоджуються з тим, що зобов`язання кредитора надати кредит в повному обсязі протягом одного робочого дня виникає з моменту виконання усіх та кожної з наведених нижче умов:

2.1.1 в день підписання цього договору укласти Іпотечний договір, предмет іпотеки описаний в п.3.1 цього договору;

2.1.2 в день підписання цього договору укласти договір страхування предмета іпотеки на користь кредитора від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування на повну (заставну) вартість предмету іпотеки, зазначену в іпотечному договорі, на весь строк дії договору;

2.1.3 в день підписання цього договору укласти договір особистого страхування, за яким життя та здоров`я позичальника має бути застраховане на користь кредитора в розмірі суми наданого кредиту на весь строк кредиту та на весь строк дії договору;

2.1.4 страхові платежі, що підлягають сплаті на підставі договорів страхування визначених в п.п. 2.1.2, 2.1.3 цього договору та які укладаються позичальником в перший рік кредитування, здійснюються за власний рахунок у день укладення цього договору. Наступні страхові платежі, що підлягають сплаті на підставі договорів страхування, вказаних в п.п. 2.1.2, 2.1.3 цього договору та які укладаються позичальником після закінчення першого календарного року кредитування, сплачуються за рахунок відкритої кредитної лінії в порядку та на умовах, визначених цим договором;

2.1.5 договори страхування, викладені в п.п. 2.1.2, 2.1.3 цього договору укладаються позичальником з акредитованою Банком страховою компанією кожного календарного року в порядку та на умовах, передбачених договорами страхування. Термін укладення договорів страхування - наступний день після закінчення строку дії попереднього договору страхування, протягом всього строку кредитування.

Відповідно до п.3.1 виконання позичальником зобов`язань за цим договором забезпечується: іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно Іпотечного договору від 31 серпня 2021 року, укладеного між кредитором та іпотекодавцем /а.с. 25-27, 21-23/.

28 липня 2021 року, позивачем було підписано анкету для надання кредиту, відповідно до якої позивач був ознайомлений з сумою кредиту, позивачу було надано перелік страхових компаній з якими він мав можливість укласти страховий договір та позивачем було погоджено бажання при виборі страхової компанії СК «Уніка» /а.с. 73/.

Позивачем було подано заяву від 31 серпня 2021 року про укладення договору обов'язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування /а.с. 30 на звороті/.

Між позивачем та страховиком ПрАТ «СК «Уніка» 31 серпня 2021 року було укладеного поліс обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування /а.с. 31-32/.

Також між позивачем та страховиком ПрАТ «СК «Уніка» 31 серпня 2021 року було укладеного поліс добровільного страхування здоров`я на випадок захворювання та від нещасних випадків /а.с. 15/.

Відповідно до п. 8.1 договору страхування, договір страхування набуває чинності з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року включно за умови сплати страхового платежу в повному обсязі, та відповідно до п. 8.2 Договору страхування, діє до дати, визначеної в п. 9.1 Договору страхування, а саме до 31 серпня 2041 року. При цьому, відповідно до п. 8.4 Договору страхування, договір страхування продовжується на такий самий період на таких же умовах у разі сплати наступних страхових платежів, якщо жодний з учасників Договору страхування не заявить про бажання його припинити.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач вказувала на те, що умови оспорюваного договору є несправедливими, їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, встановлена договором плата за управління кредитом є незаконною, в порушення ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а п. 2.3.1 договору про зобов`язання здійснити на користь банку страхування життя та здоров`я позичальника суперечать положенням Закону України «Про страхування», також договором не передбачено можливість надання позичальнику права вибору страхової компанії та видів страхування, що позбавляє позивача можливості висловлювати власне волевиявлення, оспорюваний договір містить лише цілий ряд пунктів відповідальності тільки з боку позивача.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч. 2 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Отже, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст/ 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв'язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанова Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено вимогами ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами був укладений договір про іпотечний кредит № К66GGК00000652 від 31 серпня 2021 року, іпотечний договір від 31 серпня 2021 року, а також на виконання умов кредитного договору між позивачем та страховиком ПрАТ «СК «Уніка» 31 серпня 2021 року було укладеного поліс обов`язкового страхування нерухомого майна (нерухомості), що є предметом іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування та поліс добровільного страхування здоров`я на випадок захворювання та від нещасних випадків.

ОСОБА_1 власноручно підписала договір про іпотечний кредит №К66GGК00000652 від 31 серпня 2021 року, чим підтвердила факт її повідомлення про умови кредитування та про всю інформацію за вказаним договором.

Іпотечний кредит підписаний сторонами без будь-яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладанні.

Зі змісту оспорюваного договору вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договору, відповідно до вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів. Вся необхідна інформація про умови отримання кредиту, а саме: про умови надання споживчого кредиту, графік погашення і суми щомісячних платежів, про визначення сукупної вартості споживчого кредиту та його реальної процентної ставки тощо, яка передує укладенню договору, була надана позичальнику, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Підписуючи оспорюваний договір, сторони дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору; відповідач надав необхідні документи, які передували укладенню договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, сплати комісії та сплати страхових платежів.

Крім того матеріали справи не містять відомостей, що позивач зверталась до банку з пропозиціями про внесення змін до умов договору, що свідчить про її згоду з умовами спірного договору.

Доводи позивача про те, що договір було укладено з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки умова кредитного договору в частині визначення сплати комісії за управління кредитом (п.п. 1.1.2 Кредитного договору) не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та є несправедливою, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки положеннями ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а тому дії банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту вказаної комісії є правомірними.

Відтак, зважаючи на надане законом банку право самостійно встановлювати комісійну винагороду за надані послуги, зокрема, за обслуговування кредиту, а також беручи до уваги погодження з позичальником встановлення у договорі комісії за обслуговування кредиту, пункт п.п. 1.1.2 Кредитного договору, на думку колегії суддів, така умова договору відповідає вимогам діючого законодавства.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання недійсними умов кредитного договору щодо зобов`язання позивача укласти договір особистого страхуванння та договір страхування предмету іпотеки.

Так, відповідно до п.п. 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 кредитного договору, в день підписання цього договору сторони повинні укласти договір страхування предмета іпотеки на користь кредитора від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування на повну (заставну) вартість предмету іпотеки, зазначену в іпотечному договорі, на весь строк дії договору; в день підписання цього договору сторони повинні укласти договір особистого страхування, за яким життя та здоров`я позичальника має бути застраховане на користь кредитора в розмірі суми наданого кредиту на весь строк кредиту та на весь строк дії договору; страхові платежі, що підлягають сплаті на підставі договорів страхування визначених в п.п. 2.1.2, 2.1.3 цього договору та які укладаються позичальником в перший рік кредитування, здійснюються за власний рахунок у день укладення цього договору. Наступні страхові платежі, що підлягають сплаті на підставі договорів страхування, вказаних в п.п. 2.1.2, 2.1.3 цього договору та які укладаються позичальником після закінчення першого календарного року кредитування, сплачуються за рахунок відкритої кредитної лінії в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Також відповідно до п.1.1 вказаного договору, кредитор зобов`язується надати позичальнику на умовах цього Договору грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії на страхування в сумі 8536, 50 грн.

Позивачем до підписання договору, 28 липня 2021 року було підписано анкету для надання кредиту, відповідно до якої позивач, зокрема, була ознайомлена з сумую цього кредиту, та 31 серпня 2021 року позивачем було подано заяву про укладення договору обов`язкового страхування майна у якій позивач погодилась на сплату одноразового внесення страхового платежу, на підставі яких з позивачем і було укладено договори страхування.

Таким чином, позивач підписавши договір іпотечного кредиту та вказані вище заяви погодилась з усіма умовами договору. При цьому укладені нею договори страхування не оскаржувала.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач була обмежена у виборі страхової компанії, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у анкеті для надання кредиту від 28 липня 2021 року позивачу було надано перелік страхових компаній з якими вона має можливість укласти страховий договір, та нею було виявлено бажання укласти кредитний договір саме зі Страховою компанією «Уніка».

Таким чином, доводи наведені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення понесені позивачем судові витрати на стадії апеляційного перегляду справи відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 07 лютого 2024 року