Справа №490/8234/20
Провадження №6/490/111/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Миколаїв

Центральний районного суду м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Чаричанського П.О.

за участю секретаря Циганкова Д.Є.

представника боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС в м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельнікова М.О. про примусовий привід боржника ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Центрального відділу ДВС в м. Миколаєві Мельніков М.О. звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_2 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у Центральному відділу ДВС в м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження ВП№64294934 з примусового виконання виконавчого листа по справі №490/8234/20, виданого 04.01.2021 Центральним районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.11.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів подання слідує, що 28.01.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Окрім того, боржника повідомлено про необхідність подання декларації про доходи та майно. Боржник до державного виконавця не з`явився, декларацію не надав.

Крім того, в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем було вжиті такі заходи як : внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників (03.03.2023 року), винесено постанову про арешт коштів боржника (03.03.2023 року), винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України (03.03.2023 року), винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання (03.03.2023 року), винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (03.03.2023 року).

Як вказує заявник, 06.03.2023 року державним виконавцем боржнику направлено вимогу з`явитись до державного виконавця 22.03.2023 року, але боржник не виконав цю вимогу та не з`явився на зазначену дату.

Також в заяві зазначено, що рішення суду станом на 01.11.2023 року боржником не виконується, за весь період сформувалась сума заборгованості, що перевищує 130 748,00 грн.

У зв`язку з цим державний виконавець звернувся до суду з поданням про примусовий привід боржника.

Державний виконавець для розгляду подання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

Представник боржника - адвокат Лєбєдєв А.С. надав письмові пояснення в яких просив відмовити в задоволені подання, вказавши, що подання не обґрунтоване, так як божник від виконання зобов`язань не ухиляється. Вказує, що посилання державного виконавця, що боржник не з`явився на виклик є безпідставними, оскільки суду не надано доказів підтвердження щодо отримання боржником такого виклику.

Розгляд подання проводиться у відповідності до вимог ст.438 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що подання головного державного виконавця не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто державний виконавець звертаючись до суду із поданням про привід боржника повинен довести, що викликав боржника, останній будучи належним чином повідомлений про виклик до виконавця не з`явився без поважних причин.

Однак, надані державним виконавцем документи не підтверджують, що ОСОБА_2 отримував виклики державного виконавця та взагалі був обізнаний про них та умисно уникав явки, оскільки в матеріалах справи відсутні поштові повідомлення про вручення йому документів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає не доведеним ухилення від виконання боржником своїх зобов`язань, які покладені на нього рішенням суду, оскільки вони не підтверджується доданими доказами до подання, а тому подання державного виконавця про примусовий привід боржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 260,438 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу ДВС в м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мельнікова М.О. про примусовий привід боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П. О. Чаричанський