Провадження № 2/742/321/24
Єдиний унікальний № 742/7284/23
05 лютого 2024 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Коваленко А.В., за участю секретаря судового засідання Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
Свої вимоги аргументує тим, що 02 лютого 2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір №960537299.
28.11.2018 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах.
31.12.2020 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон плюс» укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01.
Відповідно до Реєстру боржників №88 від 08.07.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової - вимоги до Відповідача за кредитним договором №960537299.
20.10.2022 між ТОВ «Таліон плюс» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги.
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.
ІІІ. Позиції сторін.
В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач належним чином повідомлений про день і час розгляду справи в порядку спрощеного провадження в судове засідання не з`явився.
Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
02 лютого 2020 р. між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір №960537299.
Згідно з п.1.1 договору №960537299 за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит, на суму 2200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Пунктом 1.2. визначено, що кредит надано строком на 30 днів.
Відповідно до п.1.3 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,85 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п.1.4 договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений у п.1.2 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтою процентною ставкою скасовується і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка у розмірі 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом(а.с.8).
02 березня 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №960537299 від 02.02.2020, якою продовжили строк, на який був наданий кредит на 29 днів. Починаючи з 03.03.2020 позичальник сплачує за користування кредитом 1.70 відсотків в день від суми Кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди(а.с.10).
29 березня 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №960537299 від 02.02.2020, якою продовжили строк, на який був наданий кредит на 27 днів. Починаючи з 01.04.2020 позичальник сплачує за користування кредитом 1.70 відсотків в день від суми Кредиту за дисконтною процентною ставкою згідно даної додаткової угоди(а.с.11).
16 лютого 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №960537299 від 02.02.2020, якою збільшено суму кредиту на 2100 грн починаючи з 16.02.2020 та узгоджено графік розрахунків, відповідно до якого терміном платежу встановлено 03.03.2020 року, а також зазначено суму, яка підлягає оплаті -5146 грн 60 коп(а.с.12)
16 лютого 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №960537299 від 02.02.2020, якою збільшено суму кредиту на 1200 грн починаючи з 16.02.2020 та узгоджено графік розрахунків, відповідно до якого терміном платежу встановлено 03.03.2020 року, а також зазначено суму, яка підлягає оплаті -6509 грн 80 коп(а.с.13)
17 лютого 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №960537299 від 02.02.2020, якою збільшено суму кредиту на 100 грн починаючи з 17.02.2020 та узгоджено графік розрахунків, відповідно до якого терміном платежу встановлено 03.03.2020 року, а також зазначено суму, яка підлягає оплаті -6622 грн 55 коп(а.с.14)
18 лютого 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №960537299 від 02.02.2020, якою збільшено суму кредиту на 100 грн починаючи з 18.02.2020 та узгоджено графік розрахунків, відповідно до якого терміном платежу встановлено 03.03.2020 року, а також зазначено суму, яка підлягає оплаті -6734 грн 45 коп(а.с.15)
19 лютого 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №960537299 від 02.02.2020, якою збільшено суму кредиту на 200 грн починаючи з 19.02.2020 та узгоджено графік розрахунків, відповідно до якого терміном платежу встановлено 03.03.2020 року, а також зазначено суму, яка підлягає оплаті -6956 грн 55 коп(а.с.16)
20 лютого 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №960537299 від 02.02.2020, якою збільшено суму кредиту на 1000 грн починаючи з 20.02.2020 та узгоджено графік розрахунків, відповідно до якого терміном платежу встановлено 03.03.2020 року, а також зазначено суму, яка підлягає оплаті -8058 грн 55 коп(а.с.17)
23 лютого 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №960537299 від 02.02.2020, якою збільшено суму кредиту на 1000 грн починаючи з 23.02.2020 та узгоджено графік розрахунків, відповідно до якого терміном платежу встановлено 03.03.2020 року, а також зазначено суму, яка підлягає оплаті -9143 грн 55 коп(а.с.18)
24 лютого 2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору №960537299 від 02.02.2020, якою збільшено суму кредиту на 100 грн починаючи з 24.02.2020 та узгоджено графік розрахунків, відповідно до якого терміном платежу встановлено 03.03.2020 року, а також зазначено суму, яка підлягає оплаті -9250 грн 35 коп(а.с.19)
Відповідно до платіжних доручень від 02.02.2020, 16.02.2020, 16.02.2020, 17.02.2020, 18.02.2020, 19.02.2020, 20.02.2020, 23.02.2020, 24.02.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 кошти в розмірі 8020 гривень(а.с.20-22).
Відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 та додаткової угоди №26 від 31 грудня 2020, між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" укладено Договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах(а.с.23-25)
20.10.2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №20102022 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого, ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах прав вимоги(а.с.26,27).
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
За приписами ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді(ст.205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
За приписами ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Судом встановлено, що 02 лютого 2020р. між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №960537299 та додаткові угоди, відповідно до яких ОСОБА_1 отримала кредит.
Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).
Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.
Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін.
Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В позовній заяві позивач посилається, як на доказ переходу права вимоги за договором №960537299 на додаткову Угоду №26 від 31 грудня 2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ «Таліон плюс».
Відповідно до п.4.1 Договору факторингу №28/1118-01 наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру права вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі за відповідними Реєстрами права вимоги.
Таким чином, належним доказом переходу права вимоги відповідно до п.4.1 Договору факторингу №28/1118-01 є Реєстр прав вимоги, що підписаний сторонами.
До позовної заяви не було приєднано реєстру прав вимоги до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що підписаний сторонами.
Суд вважає, що позивач не надав суду жодного належного, достовірного і допустимого доказу про те, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передавало ТОВ «Таліон плюс» за будь-яким із договорів факторингу право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №960537299 від 02.02.2020.
Таким чином, оскільки ТОВ «Таліон плюс» право вимоги відносно ОСОБА_1 як боржника у зобов`язанні, не набуло, таке право не було передано цим товариством на підставі зазначеного у позовній заяві договору факторингу від 20.10.2022 року ТОВ «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів».
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно з ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.
Нормами ЦПК України не передбачено можливості заміни позивача чи залучення особи як співпозивача.
Відсутність порушеного, не визнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови у позові.
Зокрема, встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що ТОВ «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» є неналежним позивачем, оскільки не довів своє право вимагати від ОСОБА_1 сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 02 лютого 2020 року між ним та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога".
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
VІ. Розподіл судових витрат.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись вищевикладеним, на підставі ст.12, 13, 81, 258-259, 263, 264, 265, 352, 354, 355ЦПК України, суд,
У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія "Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №960537299 від 02.02.2020 відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО