КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року

справа № 757/15414/21-ц

провадження № 22-ц/824/2768/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Куліковій С.В.

при секретарі: Вакуленко А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі: акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року, постановлене під головуванням судді Новака Р.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», про захист прав споживачів, та , з урахуванням заяви позивача від 22.09.2022 року про зменшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 0,1 % за кожний день прострочення зобов`язання по день фактичного виконання зобов`язання, але не більше 10% від суми переказу, що складає 300000,00 грн.

Позов мотивувано тим, що 19.06.2015 на підставі укладеного між АТ «Ощадбанк» та ним договором про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжних карток, відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 у філії - Донецьке обласне управління Ощадбанку. Відкриття рахунку було обумовлено необхідністю отримання ним оплати за виконану роботу від ТОВ «Синтоп».

У червні-серпні 2015 року на зазначений рахунок від ТОВ «Синтоп» надійшли грошові кошти у розмірі 3000000,00 грн, однак 25.08.2015, згідно із листом Управління фінансового моніторингу Ощадбанку, були зупинені всі видаткові операції по його рахунку, а 03.09.2015 Державна служба фінансового моніторингу України своїм рішенням також зупинила всі фінансові операції по рахунку і передала матеріали до правоохоронних органів.

Наприкінці вересня 2015 року ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на кошти на рахунку позивача в межах кримінального провадження.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.08.2018 у справі № 761/32089/18, який набрав законної сили, скасовано арешт усіх без виключення грошових коштів, що знаходилися на рахунку позивача, відкритому у філії - Донецьке обласне управління Ощадбанку.

02.10.2018 позивач, через представника, звернувся до Донецького обласного управління Ощадбанку із заявою про здійснення безготівкового переказу коштів на ім`я третьої особи, на що листом АТ «Ощадбанк» від 19.10.2018 отримав відмову з посиланням на те, що банком проведено оцінку ризиків за операціями, оскільки контрагент-відправник коштів на рахунки був фігурантом кримінальної справи з розслідування можливого фінансування тероризму, банк змушений вжити всіх можливих заходів щодо виключення ймовірності використання його послуг для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та/або фінансування тероризму.

29.07.2019 він повторно подав до філії - Донецьке обласне управління Ощадбанку заяву на безготівковий переказ коштів, у задоволенні якої листом банку від 06.08.2019 відмовлено.

З метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019, залишеним у цій частині без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.01.2020 та постановою Верховного Суду від 24.06.2020, стягнуто з АТ «Ощадбанк» на його користь кошти у розмірі 3 000 000,00 грн.

Лише після набрання чинності рішенням суду банк виконав розпорядження його представника і 17.01.2020 здійснив безготівковий переказ грошових коштів за реквізитами, вказаними у заяві.

Таким чином, невиконання банком розпорядження клієнта з переказу коштів за заявою від 29.07.2019 свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, у вигляді інфляційних втрат і трьох процентів річних, а також сплати пені за ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про переказ коштів до дня фактичної видачі.

На підставі наведеного позивач просив про задоволення позову.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року позову ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Відповідача - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 пеню, в розмірі 0,1 % за кожний день прострочення зобов`язання по день фактичного виконання зобов`язання, але не більше 10 % суми переказу, що складає 300000(триста тисяч) грн. 00 коп.

Стягнуто з Відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь держави 13 017 гривень 44 коп, судового збору.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що заява представника клієнта ОСОБА_1 про переказ вкладу від 29.07.2019 року не відповідає формі розрахункового/касового документу. Крім того, між сторонами виникли відносини договору банківського рахунку, а не банківського вкладу. Банк належним чином виконував взяті на себе зобов`язання перед позивачем по договору банківського рахунку та виконав розпорядження клієнта на переказ коштів з рахунку. Враховуючи відсутність порушеного банком зобов`язання з переказу вкладу, належне виконання банком заяви про переказ коштів з поточного рахунку в банку, правові підстави для нарахування та стягнення з банку на користь ОСОБА_1 пені - відсутні.

Додана до позову заява про переказ вкладу від 29.07.2019 року не містить конкретної суми що підлягає переказу з рахунку, а тому неможливо визначити суму простроченого платежу. Судом першої інстанції не вказано обґрунтувань обрання бази нарахування пені суми переказу у розмірі 5 016 511,79 грн.

Вважає безпідставними посилання суду на обставини, встановлені судовими рішеннями у іншій справі, оскільки предмет та обставини які досліджувались, не мають відношення до даної справи.

Крім того, судом невірно здійснено розрахунок судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, та вказує, що розмір судового збору становить 3000,00 грн, а не 13 017,44 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що представник позивача звернулась до відділення банку із заявою про переказ коштів , складеною по формі банку та встановленій НБУ. В письмовій заяві було зазначено всі необхідні реквізити, зокрема суму коштів, що знаходились на рахунку. Посилання апелянта на необхідність застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру пені є безпідставним.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із несвоєчасного виконання банком зобов`язань за договором банківського рахунку щодо переказу коштів та п.п. 32.1 та 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 19.06.2015 між АТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжних карток, за умовами пунктів 1.1.1, 1.1.2 якого банк відкрив позивачу поточний рахунок № НОМЕР_1 .

У червні-серпні 2015 року на рахунок № НОМЕР_1 ., відкритий на ім`я позивача, надійшли грошові кошти у розмірі 3 000000,00 грн.

25.08.2015 листом Управління фінансового моніторингу у АТ «Ощадбанк» зупинено всі видаткові операції за вказаним рахунком.

09.09.2015 згідно з рішенням Державної служби фінансового моніторингу України також зупинено всі фінансові операції за вказаним рахунком і передано матеріали до правоохоронних органів.

У межах кримінального провадження ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.09.2015 на грошові кошти, що знаходились на рахунку № НОМЕР_1 ., відкритому на ім`я ОСОБА_1 у АТ «Ощадбанк», накладено арешт.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23.08.2018 у справі № 761/32089/18, який набрав законної сили, особу засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 14, частиною другою статті 258-5 КК України, а також вирішено долю речових доказів, у тому числі скасовано арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.09.2015 на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_1 у філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк».

02.10.2018 представник позивача звернулася до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» із заявою, в якій просила повідомити, чи може вона на підставі наданих довіреностей замовити основну на ім`я власника рахунку та додаткову на її ім`я картки, отримати готівкові кошти через касу банку, а також здійснити безготівковий переказ коштів на ім`я третьої особи.

У відповідь на вказану заяву АТ «Ощадбанк» листом від 04.10.2018 попросив надати банку: документи на підтвердження трудових відносин з ТОВ «Синтоп» (копію трудової книжки, копії наказів про призначення на посаду та звільнення з посади, копію трудового договору тощо); довідку форми № 1ДФ з органів фіскальної служби; інформацію (персоніфікацію) з органів ПФ України, а листом від 19.10.2018 повідомив, що проведено оцінку ризиків за операціями, які повірений має намір здійснити, враховуючи той факт, що рахунки, право розпоряджатись якими надано їх власниками відповідно до нотаріально засвідчених довіреностей, не обслуговувалися більше 3-х років (відсутній рух коштів), а також те, що контрагент-відправник коштів на рахунки був фігурантом кримінальної справи з розслідування можливого фінансування тероризму (в рамках якої, у тому числі, мали місце обмеження), банк змушений вжити всіх можливих заходів, щодо виключення ймовірності використання його послуг для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, та/або фінансування тероризму. У зв`язку з цим виникла необхідність у проведенні уточнення інформації щодо ідентифікації, верифікації та вивчення зазначених фізичних осіб шляхом особистого їх звернення до установи банку.

29.07.2019 представник позивача повторно подала до філії - Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк» заяву про здійснення безготівкового переказу коштів з рахунку позивача в АТ «Ощадбанк» на рахунок відкритий на його ім`я АТ «ПУМБ».

06.08.2019 АТ «Ощадбанк» надало відповідь, що розрахунково-касове обслуговування рахунку буде проведено після надання до банку всіх документів/відомостей, що вимагаються банком, та після особистої явки власників рахунків до установ банку для проведення верифікації і уточнення інформації про клієнта, оскільки частково надана інформація клієнтів є сумнівною і потребує уточнення, що зазначалося у листі банку від 25.01.2019.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019 у справі № 757/30819/19-ц стягнуто з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 3000000,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 222 345,15 грн, 3 % річних у розмірі 60 904, 11 грн, пеню у розмірі 3 % за кожний день прострочення у розмірі 22 230 000, 00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.01.2020 рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення інфляційних втрат, 3 % річних і пені, нарахованої на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», та відмовлено у задоволенні вимог в цій частині. В іншій частині вимог рішення залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24.06.2020 постанову суду апеляційної інстанції залишено без змін.

17.01.2020 АТ «Ощадбанк» здійснив безготівковий переказ грошових коштів позивача за реквізитами, зазначеними в заявці.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, зокрема, передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Пунктами 32.1 та 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк, що обслуговує платника (отримувача), несе перед ним відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

У разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ, цей банк зобов`язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 % суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 % суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Такі ж положення щодо розміру відповідальності банку за порушення строків переказу містять Правила здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), які згідно з пунктом 4.2 укладеного між сторонами договору банківського рахунку є його невід`ємною частиною.

Відповідно до Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичним особам у АТ «Ощадбанк» (чинних на час виникнення спірних правовідносин) Особлива частина, розділ ХХ «Умови договору банківського рахунку», глава 12 «Відповідальність сторін», пункт 12.4 - за несвоєчасне (пізніше наступного банківського дня після отримання розрахункового документа) або помилкове з вини банку здійснення переказу коштів з карткового рахунку, за несвоєчасне зарахування на картковий рахунок суми, яка переказана клієнту, банк сплачує останньому пеню у розмірі 0,1 процента від суми відповідного переказу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 процентів суми переказу.

Оскільки АТ «Ощадбанк» без належних правових підстав відмовив позивачу у здійсненні переказу коштів з його рахунку на рахунок в іншій банківській установі, чим позбавив його права вільно розпоряджатися належними йому грошовими коштами, банк має нести відповідальність у вигляді пені.

З урахуванням наведених норм, якими передбачено правовий механізм та вид відповідальності у разі порушень прав контрагента за договором банківського рахунку, суд першої інстанції, врахував зміст допущеного порушення банком умов договору, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з банку пені у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, але не більше 10 % від суми переказу відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Встановивши, що пеня за один рік (0,1 % від суми переказу за кожен день становить 5016,51 грн х 365 днів) значно перевищує 10 % суми переказу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що стягненню підлягає максимально встановлений законом та договором розмір пені у сумі 300000 грн, що становить 10 % від суми затриманого переказу.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява представника позивача - ОСОБА_3 про переказ вкладу не відповідає формі розрахункового/касового документу, оскільки заповнена самостійно від руки та не містить всіх реквізитів касового документа є необґрунтовані та не спростовують висновків суду щодо незаконності відмови у переказі коштів.

Заява про переказ від 29 липня 2019 року заповнена представником позивача на бланку, наданому банком із відповідними реквізитами і містить банківські установи та рахунки на які необхідно здійснити перерахування коштів, а також вказано перерахувати всю суму вкладу.

Крім того, з листа Ощадбанку від 06 серпня 2019 року вбачається, що позивачу відмовлено у переказі коштів з підстав проведення верифікації і уточнення інформації про клієнта, а не у зв`язку із невідповідністю поданої заяви вимогам закону.

Доводи скарги про необхідність зменшення пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України колегія суддів відхиляє, оскільки пеня стягнута на підставі Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», положеннями якого передбачено, що розмір пені не може перевищувати 10 % суми переказу.

Посилання скаржника на те, що між сторонами виникли відносини договору банківського рахунку, в той час як представником позивача подано заяву про необхідність перерахування суми вкладу з відсотками, що між сторонами укладено не було, судом також не приймається.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2019 у справі № 757/30819/19-ц вирішено, зокрема, стягнути з АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 3000000,00 грн. У вказаній частині рішення суду залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.01.2020 року. Вирішуючи спір, судами було встановлено укладення між сторонами саме договору про відкриття та обслуговування рахунків, випуск та надання платіжних карток.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 09 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді