У Х В А Л А

Справа № 126/277/24

Провадження № 2-з/126/1/2024

"07" лютого 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Пригузи Сергія Дмитровича про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ "Вінницяобленерго" СО "Гайсинські ЕМ", ТОВ "Енера Вінниця" про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та зобов`язання поновити електроенергію.

05.02.2024 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пригузи С.Д. до суду надійшла заява про забезпечення вищевказаного позову, в якій представник позивача просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язати АТ "Вінницяобленерго" СО "Гайсинські ЕМ" та ТОВ "Енера Вінниця" підключити електропостачання до домоволодіння ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що позивачка як спадкоємиця ОСОБА_2 є споживачем послуг електропостачальника в домоволодінні, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . 31.01.2024 року ОСОБА_1 , яка проживає за вказаною адресою було відключено від електроенергії. 01.02.2024 року Бершадським районним судом було прийнято ухвалу у справі 126/277/24 про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Вінницяобленерго» СО «Гайсинські ЕМ» та ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та зобов`язання поновити електроенергію.

01.02.2024 року ОСОБА_1 надала відповідну ухвалу суду відповідачам, разом з тим вони відмовилися підключати домоволодіння до електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Як з`ясувалося під час встановлення обставин відповідачі відключили позивача за невідомий їй борг ще з 2022 по 2023 роки, якого по факту не існує. Ці обставини доказуються фіскальними чеками, які додаються до справи. Навіть якби в позивача, теоретично і могла бути заборгованість, відповідачі зобов`язані були про неї повідомити належним чином, щоб позивач мала змогу оскаржити або оплатити її, крім того, відповідач однозначно мав повідомити позивача завчасно. Отже, позивача неправомірно відключили від постачання електроенергії. Згодом, після відкриття провадження у справі у порушення постанови від 14.03.2018 № 312 "Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії" у порушення п. 7.11. ПРРЕЕ, відповідач відмовився підключати домоволодіння в якому проживає позивач, її син, невістка та неповнолітній внук ОСОБА_3 . За відсутності електроенергії сім`я позивача, враховуючи що опалення в них на електриці, захворіли. Малолітня дитина за таких обставин не тільки не виліковується, а й має ускладнення. Вважає що дії відповідачів є безпідставними та незаконними, так як боргу по оплаті послуг електропостачання в позивача немає. Відповідачі, фактично позбавили її елементарних побутових умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.

Згідно положень чч. 1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, при цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з врахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі №700/720/17, провадження № 61-1995 св 20.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, представник ОСОБА_1 зазначає, що дії відповідачів щодо відключення від енергопостачання будинку позивача є неправомірними, проведені у незаконний спосіб, а тому її порушені права слід поновити шляхом зобов`язання відповідачів підключити електропостачання до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто заявлена у заяві про забезпечення позову вимога про зобов`язання підключити електропостачання до будинку ОСОБА_1 є тотожною позовній вимозі про зобов`язання відповідачів підключити електропостачання до вказаного домоволодіння, яку, поряд з іншими, позивачка заявила у позовній заяві.

В силу ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 року у справі № 752/24015/20, провадження № 61-6265св21, виклав правовий висновок та зазначив, що тотожність позовних вимог заходам забезпечення позову має наслідком відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову та відповідно скасування оскаржених судових рішень.

Таким чином зобов`язання відповідачів підключити електропостачання до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 призведе до порушення балансу інтересів сторін та фактичного задоволення позовних вимог до розгляду справи по суті.

За таких обставин, виходячи із змісту заяви про забезпечення позову та вимог, заявлених в ній, суд дійшов висновку, що запропонований представником позивача вид забезпечення позову фактично зводиться до вирішення спору по суті, а тому не може бути застосований судом, оскільки таке забезпечення не узгоджується з положеннями процесуального закону.

Крім того, суд вважає, що представником позивача не доведено, що в даному випадку невжиття заходу забезпечення позову, про який він просить, унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову ОСОБА_1 або ефективний захист чи поновлення її прав та інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду, а також, що забезпеченням позову не буде порушено баланс інтересів сторін.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пригузи С.Д. про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Пригузи Сергія Дмитровича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "Вінницяобленерго" СО "Гайсинські ЕМ", ТОВ "Енера Вінниця" про визнання незаконним відключення від мережі електропостачання та зобов`язання поновити електроенергію відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Г. Рудь