Номер провадження 2/754/393/24
Справа №754/9583/23
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання: Довгань Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ліфанова Інна Олексіївна, про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач 1), ОСОБА_3 (далі відповідач 2), третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ліфанова І.О., про усунення від права на спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що звернувся до суду з даним позовом про усунення негідних спадкоємців від права на спадкування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які доводяться доньками його померлої дружини. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина була зареєстрована та проживала разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06 березня 2019 року дружина оформила на позивача заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати заповіла позивачу. Спадкове майно після смерті дружини складається з частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., складається з 2 кімнат, загальною площею - 51,11 кв. м., житловою площею - 30,5 кв. м. 31.01.2023 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ліфанова І.О. відкрила спадкову справу № 70204121 у спадковому реєстрі № 16/2023. 27.12.1980 року позивач з дружиною уклали шлюб (прожили разом 42 року). Для них це був другий шлюб. У позивача від першого шлюбу є донька. У його дружини від першого шлюбу є дві доньки (відповідачі). Коли одружилися відповідач 1 на той час було 11 років, вона проживала разом з ними, мала окрему кімнату, відвідувала музичну школу, - була забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку. Відповідач 2 навчалася у ВНЗ. Приїжджала до них у гості. Влітку відпочивала у них. Проживали в Прип`яті. Позивач працював на ЧАЕС начальником зміни електроцеху. Дружина працювала лікарем- невропатологом МСЧ ЧАЕС. 26.04.1986 після вибуху вона працювала в аварійній бригаді лікарів, надавала допомогу постраждалим. Отримала велику дозу опромінення. 18.04.2001 дружина отримала 3 групу інвалідності (захворювання, пов`язані з ліквідацією аварії на ЧАЕС). В 1986 році держава позивачу, як ліквідатору аварії на ЧАЕС надала квартиру, яка наразі є предметом спору. Пізніше позивачу запропонували 3-х кімнатну квартиру замість 2-х кімнатної, в якій вони проживали. Вони разом з дружиною відмовилися від збільшення житлової площі на користь відповідача 1. Наразі відповідач 1 володіє та користується цим майном, отримує додатковий дохід від здачі в оренду житла. Позивач особисто дуже багато турботи, любові та часу приділяв дітям відповідачок по справі (онукам його померлої дружини), особливо дітям відповідача 1 по справі. Діти були для позивача як рідні онуки. Він більше часу приділяв їм, ніж своїм біологічним онукам. Проживає позивач не далеко від відповідача 1. Разом з дружиною постійно були задіяні в виховному та дозвільному процесі дітей. Позивач щодня забирав дітей зі школи, приводив до нас додому, разом з дружиною годували дітей, займалися з дітьми підготовкою домашніх завдань. Також водив дітей в школу мистецтва, на танці та інші кружки. Разом з дружиною возили кожного літа дітей до Криму в санаторій, до м. Трускавець разом відпочивали влітку у родичів позивача на дачі. Дітям та онукам надавали матеріальну допомогу. Ми постійно зустрічалися з доньками дружини на свята, в вихідні та в будні дні. Позивач з дружиною практично виховали їм дітей. У нас були доброзичливі стосунки до того часу, як дружина захворіла та вже не могла сама себе обслуговувати і потребувала допомоги та стороннього догляду. 12.10.2014 дружина впала та зламала шийку правої стегнової кістки, з того часу доньки дружини відповідачки повністю ізолювалисья від своєї матері. Вони забули про наші добрі стосунки, категорично відмовлялись доглядати за своєю матір`ю, не провідували її, на численні прохання матері про допомогу - відмовляли, усі прохання позивача прийти допомогти - ігнорували. В цей період позивачу було дуже скрутно. На протязі 3 місяців дружина взагалі не піднімалася з ліжка. Позивач годував її, щодня робив масажі щоб не було пролежнів. По 6-7 разів на ніч піднімався і застосовував для неї сечоприймач. Дружина завжди зі сльозами на очах задавала позивачу питання: Чому у неї такі погані діти? Позивач самотужки доглядав за дружиною з 2014 року. Щоденно здійснював відповідні медичні, санітарні та гігієнічні процедури, супроводжував дружину до медичних закладів на обстеження, та лікування, лікарі переодично здійснювали обстеження дружини, корегували та призначали лікування. Купляв ліки, виконував призначення лікарів, завжди знаходився з дружиною в стаціонарі відповідних медичних закладів, де вона проходила лікування, допомагав з медичними процедурами, прийомом ліків. Веденням домашнього господарства займався позивач, прибирав у квартирі, постійно забезпечував продуктами харчування, готував їжу, годував дружину, прав білизну. У них з дружиною були дуже теплі та добрі стосунки. Між ними завжди було взаєморозуміння, любов та повага. В любові були виховані і доньки (відповідачки), до яких позивач, їх відчим, ставився як до рідних дітей. Дружина була дуже розчарована та засмучена черствою поведінкою своїх доньок. Позивач звертався за допомогою по догляду за дружиною до відповідачів, які категорично відмовляли в будь-якій допомозі. В 2021 позивач купив для дружини інвалідний візок за 15 000,00 грн. На руках зносив її зі сходинок до інвалідного візка. Кожного дня возив її на інвалідному візку на прогулянку, вони разом з нею гуляли біля будинку по 2 - 3 години. Їх завжди бачили сусіди та знайомі біля будинку. Щомісяця для лікування та обслуговування дружини витрачали усю їхню спільну пенсію. На лікування позивача вже грошей не вистачало. Звертався до ЖЕКу у вигляді колективної заяви щодо встановлення пандусу в їхньому під`їзді, для можливості виїжджати інвалідним візком з дружиною на прогулянку. Пандус було встановлено тільки в листопаді 2022. До встановлення пандусу сусіди допомагали зносити візок та заносити візок до під`їзду після їхньої прогулянки. На підтвердження факту постійного догляду за хворою ОСОБА_4 її чоловіком (позивачем) надана довідка та Акт КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» від 05.07.2023 № 02/625 в довідці зазначено, що її доньки (відповідачки) в догляді чи допомозі жодної участі не приймали. Протягом останніх років життя дружина хворіла, в силу хвороб та похилого віку потребувала постійного стороннього догляду. Відповідачі самоусунулися від будь-якої допомоги своєї матері. Вони не цікавилися життям і здоров`ям своєї матері, будучи обізнаними про стан її здоров`я. Вони знали про стан своєї матері, яка перебувала у безпорадному стані. Позивач неодноразово телефонував їм, розповідав про стан здоров`я їхньої матері, та просив допомоги, на що вони завжди відмовляли та відповідали наступне : відповідач 1: « ОСОБА_5 не нагружайте мене». Відповідач 2 «говорила що можливо прийде і ніколи не приходила та не допомагала по догляду за матір`ю». Організація похорон та витрати на поховання померлої дружини здійсненні в повному обсязі за рахунок позивача.

Відповідно до ст. 1224 ЦК України, 1. не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

2. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

3. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини.

Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

4. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду.

Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу.

5. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

6. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

У зв`язку з чим, позивач просить усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ., померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 20.07.2023 прийнято справу до провадження , розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні.

В судове засідання сторони не з`явились про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли, в той же час позивач надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

На адресу суду надійшов відзив відповідача 1 ( ОСОБА_2 ), в якому вона вказала, що заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необгрунтованими, а доведені докази суцільною брехнею з метою збагачення та заволодіння майном, грошовими збереженнями та коштовностями її покійної матері. З матір`ю завжди мала теплі стосунки. За все життя вони жодного разу не сварилися. 10.01.2023 вона була поруч з матір`ю, вона померла у неї на руках в той час як позивач при живій дружині цікавився у сімейного врача як взяти справку про смерть. Мати останні роки життя хворіла на синдром Паркінсона, але не була лежачою взагалі. Ми бачилися регулярно. Своїм автомобілем возила її на обстеження , приносила ліки та продукти і декілька разів буквально врятувала їй життя, коли наполягла на терміновій операції на коліні літом 2019, коли їй загрожував сепсис. Позивач надає акт і довідку з ЖЕКу за підписами осіб, які їй не відомі. Припускає, що має місце підкупу свідків. Дані про те, що позивач утримував її мати є недійсними, так як її мати отримувала пенсію, набагато більшу за пенсію позивача.

В жовтні 2023 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача 1, в якому позивач вказав, що все викладене відповідачем 1 у відзиві не відповідає дійсним обставинам та є вигадками відповідача 1, чим відповідно вводить в оману суд щодо фактичних обставин справи.

В судовому засіданні свідок, яка є сестрою померлої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає АДРЕСА_2 суду пояснила, що її рідна сестра хворіла з 2014 року (зламала шийку бедра) до цього вона хворіла бо була ліквідатором ЧАЕС. Діти сестри (відповідачі) навіть при проханні не дивились за матір`ю. Позивач постійно дивився за дружиною, хоча сам хворів сильно. Те, що сестра зверталась до доньок за допомогою знає зі слів покійної сестри, але вони не приходили і за матір`ю не дивились. Вона хотіла щоб її майно залишилося чоловіку, вона просила щоб йому все залишилось бо доньки не мають права отримати матеріальні блага після смерті їх матері. Вона була у сестри за місяць до її смерті і сама була свідком як (під час виключення світла) звернулись до відповідача 1 про допомогу доставити в лікарню, але вона відмовила. Всі похоронні процедури проводив позивач. Донька була і на похоронах і поминках. Вона просила відповідача 1 купити живі квіти на похорони, але і квіти вона не купила. Відповідач 2 і зовсім не спілкувалася з матір`ю, а відповідач 1 жила 15 хвилин (пішки) від матері. ОСОБА_15 донька відповідачки 1 приходила до бабусі і позивач з ними спілкувався. Внуки і зараз називають позивача дідусем і спілкуються. Доньки знали в якому важкому стані матір, позивач і сестра просили їх про допомогу, але отримали відмову. Я чула як по телефонувала сестра донькам, але вони відмовили у допомозі.

В судовому засіданні свідок, яка є сусідкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає АДРЕСА_3 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача з 1987 року, разом заселялися в будинок, спілкувалися. В кінці 2014 дізналася що у ОСОБА_8 перелом бедра. Запитувала чи доньки допомагають - ні. Позивач дуже опікувався дружиною, сам робив масажі, виносив на вулицю і по троху стали ходити з ходунками сам готував, сам ходив у магазин. ОСОБА_4 дуже плакала, що дзвонила донькам, але вони і не приходили і не допомагали. Потім у ОСОБА_8 почався паркенсон і вона стала здавати. Декілька разів при мені ОСОБА_8 дзвонила відповідачьці 2 і просила прийти, після відповіді клала трубку і плакала. При мені позивач дзвонив відповідачу 1 і просив купити ліки, просив прийти до матері провідати, але вона не приходила. Я ходила до позивача і ОСОБА_8 в гості, по сусідськи, всі один до одного ходили допомагали. Позивачу потрібна була допомога, але він ні в кого не просив.

В судовому засіданні свідок, який є сусідом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає АДРЕСА_4 суду пояснила, що знає позивача, разом працювали на ЧАЕС, разом спасали після аварії, разом евакуйовувались, живимо в одному будинку. До 2014 року зустрічались рідше, а після 2014 частіше коли захватили Крим - був дома, гуляв з собакою, а позивач з дружиною гуляв. З дружиною позивача багато спілкувався, вона написала книгу, подарувала мені і підписала. Коли поламала стегно і добавилася безпорадність. За нею дивився чоловік. Діти ОСОБА_8 не дивилися, я рекомендував позивачу через його зовнішній вигляд звернутися до лікаря і щоб дочки подивились за дружиною - тоді при мені він подзвонив ОСОБА_10 , а вона сказала - не грузи мені. Все позивач робив, іноді допомагала свідок ОСОБА_11 . Доньки ніколи не допомагали і за матір`ю не дивились. До хвороби не звертав уваги на доньок (не бачив).

В судовому засіданні свідок, який є сусідом ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживає АДРЕСА_5 суду пояснив, що знає, що слухається справа про усунення від спадкування дочок ОСОБА_8 . Знайомі з літа 1986 року, знаю що позивач відмовився від більшої квартири щоб донці ОСОБА_8 відповідачу 1 дали квартиру. Позивач з дружиною дуже допомагали з внуками - забирали зі школи, водили на кружки. В 2014 році ОСОБА_8 впала і позивач почав її доглядати сам уже не робив. Звертався позивач до відповідачок за допомогою, при мені дзвонив відповідачу 1 , але вона відмовила. Відповідач 2 прямо не відмовляла, але і не приходила. Позивач все робив сам та допомагали сусіди. Ми з жінкою спостерігали і диву давались, що він все сам робив. У ОСОБА_8 був важкий стан, вона сама нічого не могла робити і ходити і їй ставало все гірше і гірше.

В судовому засіданні свідок, яка є сусідкою ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає АДРЕСА_6 суду пояснила, що мені відомо , яка справа слухається, ми сусіди, знаю і позивача і його покійну дружину, дружні сусідські відносини. ОСОБА_14 не знаю, бачила на фото. В 2014 вона захворіла , позивач все сам робив, мив, стірав, готував і все все робив. Діти ОСОБА_8 до неї не ходили, ОСОБА_8 казала шо їй обідно, що доньки не приходять. Ми живем на одній площадці. Я питала чи допомагають, але позивач стидався і казав, що справляється сам.

Суд, заслухавши, покази свідків, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 , суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дружина була зареєстрована та проживала разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06 березня 2019 року дружина оформила на позивача заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати заповіла позивачу. Спадкове майно після смерті дружини складається з частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., складається з 2 кімнат, загальною площею - 51,11 кв. м., житловою площею - 30,5 кв. м. 31.01.2023 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ліфанова І.О. відкрила спадкову справу № 70204121 у спадковому реєстрі № 16/2023. 27.12.1980 року позивач з дружиною уклали шлюб (прожили разом 42 року). Для них це був другий шлюб. У позивача від першого шлюбу є донька. У його дружини від першого шлюбу є дві доньки (відповідачі). Коли одружилися відповідач 1 на той час було 11 років, вона проживала разом з ними, мала окрему кімнату, відвідувала музичну школу, - була забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку. Відповідач 2 навчалася у ВНЗ. Приїжджала до них у гості. Влітку відпочивала у них. Проживали в Прип`яті. Позивач працював на ЧАЕС начальником зміни електроцеху. Дружина працювала лікарем- невропатологом МСЧ ЧАЕС. 26.04.1986 після вибуху вона працювала в аварійній бригаді лікарів, надавала допомогу постраждалим. Отримала велику дозу опромінення. 18.04.2001 дружина отримала 3 групу інвалідності (захворювання, пов`язані з ліквідацією аварії на ЧАЕС). В 1986 році держава позивачу, як ліквідатору аварії на ЧАЕС надала квартиру, яка наразі є предметом спору. Пізніше позивачу запропонували 3-х кімнатну квартиру замість 2-х кімнатної, в якій вони проживали. Вони разом з дружиною відмовилися від збільшення житлової площі на користь відповідача 1. Наразі відповідач 1 володіє та користується цим майном, отримує додатковий дохід від здачі в оренду житла. Позивач особисто дуже багато турботи, любові та часу приділяв дітям відповідачок по справі (онукам його померлої дружини), особливо дітям відповідача 1 по справі. Діти були для позивача як рідні онуки. Він більше часу приділяв їм, ніж своїм біологічним онукам. Проживає позивач не далеко від відповідача 1. Разом з дружиною постійно були задіяні в виховному та дозвільному процесі дітей. Позивач щодня забирав дітей зі школи, приводив до нас додому, разом з дружиною годували дітей, займалися з дітьми підготовкою домашніх завдань. Також водив дітей в школу мистецтва, на танці та інші кружки. Разом з дружиною возили кожного літа дітей до Криму в санаторій, до м. Трускавець разом відпочивали влітку у родичів позивача на дачі. Дітям та онукам надавали матеріальну допомогу. Ми постійно зустрічалися з доньками дружини на свята, в вихідні та в будні дні. Позивач з дружиною практично виховали їм дітей. У нас були доброзичливі стосунки до того часу, як дружина захворіла та вже не могла сама себе обслуговувати і потребувала допомоги та стороннього догляду. 12.10.2014 дружина впала та зламала шийку правої стегнової кістки, з того часу доньки дружини відповідачки повністю ізолювалисья від своєї матері. Вони забули про наші добрі стосунки, категорично відмовлялись доглядати за своєю матір`ю, не провідували її, на численні прохання матері про допомогу - відмовляли, усі прохання позивача прийти допомогти - ігнорували. В цей період позивачу було дуже скрутно. На протязі 3 місяців дружина взагалі не піднімалася з ліжка. Позивач годував її, щодня робив масажі щоб не було пролежнів. По 6-7 разів на ніч піднімався і застосовував для неї сечоприймач. Дружина завжди зі сльозами на очах задавала позивачу питання: Чому у неї такі погані діти? Позивач самотужки доглядав за дружиною з 2014 року. Щоденно здійснював відповідні медичні, санітарні та гігієнічні процедури, супроводжував дружину до медичних закладів на обстеження, та лікування, лікарі переодично здійснювали обстеження дружини, корегували та призначали лікування. Купляв ліки, виконував призначення лікарів, завжди знаходився з дружиною в стаціонарі відповідних медичних закладів, де вона проходила лікування, допомагав з медичними процедурами, прийомом ліків. Веденням домашнього господарства займався позивач, прибирав у квартирі, постійно забезпечував продуктами харчування, готував їжу, годував дружину, прав білизну. У них з дружиною були дуже теплі та добрі стосунки. Між ними завжди було взаєморозуміння, любов та повага. В любові були виховані і доньки (відповідачки), до яких позивач, їх відчим, ставився як до рідних дітей. Дружина була дуже розчарована та засмучена черствою поведінкою своїх доньок. Позивач звертався за допомогою по догляду за дружиною до відповідачів, які категорично відмовляли в будь-якій допомозі. В 2021 позивач купив для дружини інвалідний візок за 15 000,00 грн. На руках зносив її зі сходинок до інвалідного візка. Кожного дня возив її на інвалідному візку на прогулянку, вони разом з нею гуляли біля будинку по 2 - 3 години. Їх завжди бачили сусіди та знайомі біля будинку. Щомісяця для лікування та обслуговування дружини витрачали усю їхню спільну пенсію. На лікування позивача вже грошей не вистачало. Звертався до ЖЕКу у вигляді колективної заяви щодо встановлення пандусу в їхньому під`їзді, для можливості виїжджати інвалідним візком з дружиною на прогулянку. Пандус було встановлено тільки в листопаді 2022. До встановлення пандусу сусіди допомагали зносити візок та заносити візок до під`їзду після їхньої прогулянки. На підтвердження факту постійного догляду за хворою ОСОБА_4 її чоловіком (позивачем) надана довідка та Акт КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» від 05.07.2023 № 02/625 в довідці зазначено, що її доньки (відповідачки) в догляді чи допомозі жодної участі не приймали. Протягом останніх років життя дружина хворіла, в силу хвороб та похилого віку потребувала постійного стороннього догляду. Відповідачі самоусунулися від будь-якої допомоги своєї матері. Вони не цікавилися життям і здоров`ям своєї матері, будучи обізнаними про стан її здоров`я. Вони знали про стан своєї матері, яка перебувала у безпорадному стані. Позивач неодноразово телефонував їм, розповідав про стан здоров`я їхньої матері, та просив допомоги, на що вони завжди відмовляли та відповідали наступне : відповідач 1: « ОСОБА_5 не нагружайте мене». Відповідач 2 «говорила що можливо прийде і ніколи не приходила та не допомагала по догляду за матір`ю». Організація похорон та витрати на поховання померлої дружини здійсненні в повному обсязі за рахунок позивача.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що статтею 1216 ЦК України, передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч. 3 статті 1224 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітті діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялись від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Як роз`яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів, у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі № 752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі № 766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі № 756/11676/16-ц.

Судом встановлено, що до моменту смерті ОСОБА_4 постійно хворіла, неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, мала потребу у сторонньому нагляді та догляді, отже фактично перебувала у безпорадному стані.

Відповідачі від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю - своїй матері - ухилялися, хоча мали мала можливість його виконувати, але не вчиняли необхідних дій.

З огляду на викладене, доводи позовної заяви про те, що відповідачі мають бути усунені від права на спадкування за законом, оскільки за життя спадкодавиці не турбувалися про неї, не підтримували її матеріально, фактично ухилились від виконання свого обов`язку, як доньки, щодо її утримання та надання їй допомоги, є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи, підстави, з якими закон пов`язує можливість усунення відповідачів від спадкування щодо майна спадкодавця, знайшли своє підтвердження, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,12,13,76-81,89,141,263-265,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ліфанова Інна Олексіївна, про усунення від права на спадкування - задовольнити.

Усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_3 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 )

Відповідачі: ОСОБА_2 (РНОКПП в матеріалах справи відсутній, місце проживання: АДРЕСА_8 ),

ОСОБА_3 (РНОКПП в матеріалах справи відсутній, місце проживання: АДРЕСА_9 ),

третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ліфанова Інна Олексіївна (місцезнаходження: АДРЕСА_10 )

Повний текст рішення складено 12.02.2024 року.

Суддя: Н.Г.Таран