Провадження № 2др/201/9/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

09 лютого 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 29.09.2023р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії.

15.01.2024р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. Рішенням суду зобов`язано КП «Теплоенерго» ДМР виключити з обліку по абонентському номеру споживача № НОМЕР_1 , оформленому за квартирою АДРЕСА_1 , заборгованість попередніх власників квартири за період до 21.12.2021р. та стягнутий судовий збір на користь держави (а.с.№35-36).

25.01.2024р. до суду надійшло клопотання представника позивачів адвоката Котовича М.О., який діє на підставі ордеру від 29.09.2023р. (а.с.№26), про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500грн., які просив стягнути на користь ОСОБА_1 . Також представник позивачів просив поновити строк на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки представник позивачів з 14.01.2024р. по 22.01.2024р. перебував на відпочинку за межами міста.

08.02.2024р. до суду надійшли заперечення від КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, в яких представник відповідача - Папаіка І.М. (діє на підставі довіреності від 12.09.2023р.) просив відмовити у поновленні строку на подачу заяви, оскільки причини пропуску строку, вказані представником позивачів, є неповажними. Крім того, представник посилався, що не наданий додаток № 2 та № 3 до договору, де зазначені тарифи, що не дає змоги визначити обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу і її відповідність узгодженим тарифам. Також він зазначав, що представником позивачів не надано доказів, що винагорода фактично виплачену, а тому відповідач не повинен відшкодовувати витрати позивачів на правничу допомогу. Представник відповідача просив відмовити в ухваленні додаткового рішення та у стягнення витрат на правничу допомогу.

Рішення суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2024р. станом на 08.02.2024р. в апеляційному порядку не оскаржувалося, проте строк оскарження рішення на момент ухвалення додаткового рішення не закінчився.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, отже в нашому випадку - за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, ознайомившись із клопотання про поновлення строку на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення, вважає необхідним його задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020р. (справа № 755/9215/15-ц) зазначила, що вимоги частини 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судових дебатів немає.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що представник позивачів заявив про стягнення витрат на правничу допомогу (а.с.№7).

Рішення у справі було ухвалене 15.01.2024р. та 16.01.2024р. о 23:02:45 доставлено до електронного кабінету представника позивачів адвоката Котовича М.О.

Відповідно до ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, рішення суду вважається врученим 17.01.2024р., а отже строк на подачу доказів, на підтвердження витрат на правничу допомогу - до 22.01.2024р. (включно).

Заява про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду 25.01.2024р. (з пропуском на три дні) та на підтвердження відсутності адвоката та неможливості вчасно подати докази надані посадочні документи, які свідчать, що з 14.01.2024р. по 22.01.2024р. представник позивачів був поза межами міста.

Суд вважає поважною причиною пропуску строку представником позивачів, оскільки він був відсутній у м. Дніпрі по 22.01.2024р. та не міг у встановлений строк подати докази на підтвердження витрат на правничу допомогу. Крім того, представником позивачів пропущений строк на незначний час, а тому суд вважає необхідним поновити строк на подачу доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву представника позивачів про ухвалення додаткового рішення, надані письмові докази таких судових витрат, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 17.10.2018р. по справі № 01/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорар та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постанові Верховного Суду від 11.11.2020р. у справі № 673/1123/15-ц (посилання на постанову Верховного Суду від 02.09.2020р. у справі № 329/766/18), а також у постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 зроблені висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того чи їх сплачено, чи тільки має бути сплачено.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивачів надані наступні докази: договір про надання правничої допомоги № 15/02/23 від 15.02.2023р.; акт прийому-передачі наданої правничої допомоги; звіт про надану правничу допомогу, згідно якого вартість послуг становить 4 500грн. (3 000грн. за подачу позову та 1 500 грн. за подачу заяви про надання доказів правничої допомоги); рахунок № 2 від 24.01.2024р.

Ознайомившись із наданими представником позивачів доказами, враховуючи принцип співмірності розміру витрат з реальними адвокатськими послугами, суд вважає необхідним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. (3 000 грн. за складання позову та 500 грн. за заяву про надання доказів правничої допомоги), з урахуванням того, що витрати на підготовку та подачу заяви про надання доказів правничої допомоги є завищеними та не можуть дорівнювати оплаті за одну годину складання позову.

Таким чином, суд вважає необхідним заяву про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити частково та стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» ДМР на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500грн.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід проводити лише на користь позивача ОСОБА_1 , оскільки в рахунку № 2 від 24.01.2024р. саме він вказаний платником.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 274, 279, 270 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 строк на подачу доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ - 32688148) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500грн. (три тисячі п`ятсот грн.).

В задоволенні іншої частини заяви про ухвалення додаткового рішення суду відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.