КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року місто Київ.

Справа № 756/5591/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1679/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року (ухвалено у складі судді Белоконна І.В., повний текст складено 16.10.2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у липні 2022 року через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 припинити дії, які порушують її права у вигляді створення недопустимого шумового навантаження внаслідок роботи кондиціонера та демонтувати кондиціонер, встановлений на внутрішній та зовнішній стінах у квартирі АДРЕСА_1 за власний рахунок, зовнішній блок якого розташований над квартирою АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що у 2019 році вона звернулась до Київського міського лабораторного центру Міністерства охорони здоров`я України (Оболонський відділ лабораторних досліджень) з метою проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку, яке спричинене роботою кондиціонера, що належить відповідачу - ОСОБА_2 .

Кондиціонер розташований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Численні усні звернення до відповідача щодо шумового навантаження, який спричиняє кондиціонер під час його роботи не дали жодного результату. Робота кондиціонера спричиняє надмірний шум, порушує тишу, створює нестерпні умови життя у квартирі позивача, призводить до погіршення фізичного та психологічного стану, стресу, не дає можливості забезпечити нормальну життєдіяльність та відпочинок сім`ї.

У результаті лабораторних досліджень встановлено, що шумове навантаження в квартирі позивача внаслідок роботи кондиціонера відповідача перевищує допустимі норми і складає біля вікна - 37,7 ДБА, а в центрі кімнати - 36,2 ДБА, при нормі 35 ДБА.

Станом на дату подання позову рівень шумового навантаження у квартирі позивача, спричинене роботою кондиціонера відповідача, не змінилось. Жодних дій по врегулюванню ситуації відповідачем не вчиняється, навпаки відповідач веде себе агресивно, погрожує та здійснює психологічний тиск.

07 листопада 2022 року Оболонський районний суд м. Києва виніс заочне рішення, яким вищевказані позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

18 травня 2023 року за заявою відповідача Оболонський районний суд м. Києва скасував заочне рішення від 07 листопада 2022 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії та призначив справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 17 листопада 2023 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення прийняте з неправильним встановленням обставин справи, які мають значення для справи, неправильним дослідженням та оцінкою доказів.

Вказує що покази свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не містять інформації, яка спростовує позовні вимоги і не є належними доказами справи, оскільки ОСОБА_4 є дружиною відповідача і є зацікавленою особою, а ОСОБА_5 постійно проживає за іншою адресою. Натомість у матеріалах справи містяться покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які є сусідами позивачки, та повідомляли про те, що шумове навантаження в квартирі позивачки в наслідок роботи кондиціонера відповідача порушує нормальні умови життя. Однак судом не надано належної оцінки таким свідченням.

Зазначає, що доказами у справі, що саме зовнішній блок кондиціонера відповідача порушує тишу, є серед іншого, відповідь Оболонського управління поліції Національної поліції України Головного управління НП у м. Києві від 05.07.2022 року № 3350/125/510/21 про те, що 18.07.2021 року позивачка зверталась із заявою до поліції щодо порушення тиші, оскільки у квартирі під номером АДРЕСА_1 гучно працює кондиціонер. На відпрацювання виклику виїжджав екіпаж поліції; 18.05.2022 року від позивачки до поліції надійшла заява про порушення тиші і відносно ОСОБА_2 винесено постанову за ст. 182 частина 1 КУпАП. У разі створення шумового навантаження кондиціонерами інших сусідів, позивачка не зверталась би до правоохоронних органів з приводу систематичного порушення тиші ОСОБА_2 .

Щодо надання судом оцінки свідчень спеціаліста Київського міського лабораторного центру МОЗ України ОСОБА_8 , то зазначає, що судом не враховано ту обставину, що зовнішній блок кондиціонера відповідача розташований над вікном гостинної кімнати позивачки, інші кондиціонери не розміщені над вікном гостинної кімнати позивачки, і як зазначено у позові дослідження проводилось у той час, коли кондиціонер відповідача був ввімкнений, про що свідчить пункт 10 Протоколу від 26 червня 2019 року № 37, а саме - "Житлова кімната № 61 (5поверх) по АДРЕСА_4 , приміщення гостинної кімнати під час роботи зовнішнього блоку кондиціонеру".

Щодо висновку суду, що загальний рівень шуму складає не тільки робота зовнішнього блоку кондиціонера, а і інші сторонні звуки зробленого на підставі пояснень ОСОБА_8 , зазначає, що протокол досліджень не містить підтвердження цьому, а характер шуму визначений у протоколі як тональний, а даних щодо включення у вказаний протокол при вимірюванні шуму і інших звуків з вулиці немає.

Не погоджуючись з посиланням суду на пояснення спеціаліста ОСОБА_8 що остання не пам`ятає який з трьох кондиціонерів працював на фасаді будинку як на висновок про те, що джерелом шуму не є кондиціонер відповідача, вказує, що свідок пояснила, що їй невідомо було про розміщення інших кондиціонерів на фасаді будинку, єдиним кондиціонером, який розміщений над гостинною кімнатою позивачки є зовнішній блок кондиціонеру відповідача і виклик спеціаліста для вимірювання шуму, пов`язаний з роботою саме цього обладнання, про що і зазначено у протоколі № 37. Кондиціонери інших мешканців не розташовані над квартирою позивачки і не можуть впливати на рівень шуму у її помешканні. Крім того, з дати проведення вимірювань і до дати допиту спеціаліста пройшло майже 5 років.

Щодо посилання суду на протокол від 04.04.2023 року, наданий відповідачем у якості доказів та пояснення спеціаліста ОСОБА_9 , який здійснював дослідження шумового навантаження у квартирі відповідача, то зазначає, що, як свідчать результати досліджень, метою останніх було встановлення гранично допустимого значення джерела шуму - кондиціонеру станом на 4 квітня у квартирі АДРЕСА_1 . В той же час, дослідженням Протоколу № 37 від 26 червня 2019 року, наданий позивачкою є інший об`єкт дослідження, а саме квартира позивачки АДРЕСА_2 , і предметом дослідження є робота зовнішнього блоку кондиціонера відповідача. А тому протокол, наданий відповідачем, не спростовує дані протоколу, наданого позивачем.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

19 грудня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Вказує, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , не допитувались в суді в якості свідків і відповідно суд не міг надати оцінки свідченням, яких взагалі не було.

Вказує, що з відповіді Оболонського районного управління поліції ГУ НП у м. Києві від 05.07.2022 р. вбачається, що в заяві ОСОБА_1 від 18.05.2022 р. до Оболонського управління поліції йшлося про порушення тиші, а не про гучну роботу кондиціонера і відповідно була винесена постанова за ч.1 ст. 182 КУпАП за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 щодо порушення тиші і не зазначалося про кондиціонер взагалі.

Враховуючи що працівниками Оболонського управління поліції не був встановлений та доведений факт вчинення мною, ОСОБА_2 , адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 182 КУпАП, так як відповідач ніколи не проживав в кв. АДРЕСА_1 , тишу не порушував, перевищення шуму в роботі кондиціонера в квартирі АДРЕСА_1 не було виявлено, то передчасно складена постанова /протокол/ на мене не направлялася на розгляд до адміністративної комісії при виконавчому органі Київської міської ради, як це передбачено ст.218 КУпАП, та відповідач не притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 182 КУпАП.

У зазначеній відповіді Оболонського районного управління поліції ГУ НП у м. Києві від 05.07.2022 р. також зазначалося, що раніше, а саме 18.07.2021 p. EО №38142 надійшло повідомлення на спецлінію «102» щодо порушення тиші у сусідів в кв. АДРЕСА_1 гучно працює кондиціонер. Однак, враховуючи безпідставність та необґрунтованість такого повідомлення поліцією перевірка не проводилася і ОСОБА_1 в усній формі по телефону поліцією були надані відповідні роз`яснення.

Також звертає увагу, що в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що з квартири АДРЕСА_1 постійно надходить шум, який нервує ОСОБА_1 : це шум від працюючого телевізора, скрипіння паркету від пересування осіб по підлозі. Однак в суді відповідач довів, що в квартирі АДРЕСА_1 взагалі немає ні паркету, ні ламінату, а всюди лінолеум, який не може скрипіти.

Вказує, що враховуючи, що кондиціонери є і в квартирі АДРЕСА_2 позивача ОСОБА_1 - 5-й поверх,і в сусідній квартирі АДРЕСА_7 , і в сусідній квартирі АДРЕСА_1 відповідача - 6-й поверх та зовнішні блоки зазначених кондиціонерів розташовані один під одним, то з протоколу № 37 від 26.06.2019 р. не вбачається, який саме зовнішній блок кондиціонера досліджувався. Не виключено що під час лабораторних досліджень працювали усі три блоки кондиціонерів в зазначених квартирах, що могло негативно вплинути на результати досліджень в сторону підвищення рівня шумового навантаження.

Зазначає, що як показала в суді під час допиту в якості свідка інженер ОСОБА_8 вона 26.06.2019 р. проводила заміри шуму, в тому числі і сторонніх звуків на вулиці при відкритій фрамузі в квартирі АДРЕСА_2 позивача, а не шумове навантаження при роботі кондиціонера, який встановлений в квартирі АДРЕСА_1 . Крім того вона показала, що не з`ясовувала чи працюють кондиціонери в квартирі позивача, в квартирі відповідача АДРЕСА_1 та в квартирі АДРЕСА_7 .

Також звертає увагу на те, що коли проводилися дослідження, а саме 26.06.2019 року відповідач не тільки не був зареєстрований та не проживав в квартирі АДРЕСА_1 , але й не був власником квартири АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач та її представник - ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги. Представник відповідача - ОСОБА_11 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що у2019 році позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського міського лабораторного центру Міністерства охорони здоров`я України (Оболонський відділ лабораторних досліджень) з метою проведення досліджень шумового навантаження та інфразвуку, яке спричинене роботою кондиціонера, що розташований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до Протоколу № 37 від 26 червня 2019 року, в результаті лабораторних досліджень встановлено, що шумове навантаження в квартирі позивача перевищує допустимі норми і складає біля вікна - 37,7 ДБА, а в центрі кімнати - 36,2 ДБА, при нормі 35 ДБА.

Наведене вище дослідження було проведено провідним інженером санітарно-гігієнічної лабораторії Київського міського лабораторного центру Міністерства охорони здоров`я України (Оболонський відділ лабораторних досліджень) Карплюк Т.М.

Як убачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, відповідач ОСОБА_2 з 19.02.2022 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Державні санітарні норми допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових і громадських будинків на території житлової забудови затверджені наказом МОЗ № 463 від 22.02.2019.

Згідно відповіді НП України ГУ НП у м. Києві Оболонського управління поліції від 05.07.2022 № 3350/125/5101-2021 від 18.07.2021 СО № 38142 надійшло звернення позивача на спецлінію «102» щодо порушення тиші і гучної роботи кондиціонера у кв. 74. 18 травня 2022 року відносно ОСОБА_2 винесено постанову за ст. 182 ч. 1 КУпАП за результатами заяви позивача щодо порушення тиші.

У матеріалах справи містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які проживають по сусідству сторін у кв. АДРЕСА_9 , у яких останні вказали, що дійсно шумове навантаження в квартирі позивача внаслідок роботи кондиціонера відповідача порушує нормальні умови життя.

Натомість, у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які проживають по сусідству та інколи бувають у квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , повідомили суду, що кондиціонер у вказаній квартирі створює рівень шуму, який є подібним до інших кондиціонерів, що працюють у зазначеному будинку.

У судовому засіданні спеціаліст Київського міського лабораторного центру Міністерства охорони здоров`я України (Оболонський відділ лабораторних досліджень) Карплюк Т.М., яка проводила шумове дослідження кондиціонера, що розташований у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зазначила, що дослідження шумової роботи згаданого кондиціонера вона проводила 26 червня 2019 року у приміщенні гостинної кімнати у квартирі позивача АДРЕСА_2 . Пояснила, що у квартирі позивача рівень шуму дійсно в незначній мірі перевищує допустимі норми і складає біля вікна - 37,7 ДБА, а в центрі кімнати - 36,2 ДБА, при нормі 35 ДБА. Проте, додала, що загальний рівень шуму складає не тільки робота кондиціонера, а і всі інші сторонні звуки з вулиці. До того ж, на запитання суду, який саме кондиціонер створював найбільше шумового навантаження, враховуючи, що біля квартири позивача їх розташовано в кількості 3 шт., спеціаліст зазначила, що не пам`ятає, який саме кондиціонер працював під час її дослідження.

27 березня 2023 року мати відповідача ОСОБА_12 , яка зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 та постійно проживає там, звернулася до Державної установи «Київський міський центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» та уклала Договір № 271 від 27.03.2023 на визначення еквівалентного та максимального рівнів звуку працюючого кондиціонера в зазначеній квартирі АДРЕСА_1 .

04 квітня 2023 року було проведено Державною установою «Київський міський центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» дослідження шумового навантаження в квартирі АДРЕСА_1 та складений Протокол № 44 від 04.04.2023.

Згідно вказаного Протоколу № 44 від 04.04.2023, при роботі кондиціонера рівень звуку біля вікна гостинної, де встановлений кондиціонер марки «Наіеr», становить 34 дБА; в центрі кімнати становить 33 дБА; біля дверей становить 33 дБА при гранично допустимому рівні у зазначених місцях 35 дБА. Зазначені дослідження проведені лікарем із загальної гігієни Державної установи «Київський міський центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» ОСОБА_9 .

У судовому засіданні спеціаліст Державної установи «Київський міський центр контролю та профілактики хвороб МОЗ України» Олексенко А.М. повідомив суду, що дійсно ним 04.04.2023 у квартирі відповідача було проведено дослідження роботи шумового навантаження його кондиціонера з трьох різних точок відповідно до ДСН № 463 від 22.02.2019. Спеціаліст підтвердив, що еквівалентні рівні звуків не перевищували допустимі значення згідно ДСН № 463 для денного часу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення її прав саме відповідачем по справі.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками з огляду на наступне.

Згідно вимог статті 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Статтею 150 ЖК УРСР закріплено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що встановлення відповідачем кондиціонеру створює недопустиме шумове навантаження, чим порушують її права.

Відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, визначає відповідні права і обов`язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, встановлює порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні регулюються Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».

Зі змісту статті 1 вказаного Закону вбачається, що шум відноситься до фізичних факторів середовища життєдіяльності, що впливають або можуть впливати на здоров`я людини чи на здоров`я майбутніх поколінь.

Відповідно до частини 1 статті 4 цього ж Закону громадяни мають право, зокрема, на безпечні для здоров`я і життя умови побуту.

Статтею 5 Закону на громадян покладений обов`язок, зокрема, виконувати обов`язки, передбачені законодавством про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя.

Стаття 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначає, що жилі будинки і прибудинкові території є захищеними об`єктами, на яких шум при здійсненні будь-яких видів діяльності (у тому числі побутової) не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Державні санітарні норми допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови, затверджені наказом МОЗ України від 22 лютого 2019 року № 463, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 20 березня 2019 року за №281/33252, встановлюють допустимі рівні шуму, який проникає в приміщення житлових i громадських будинків від зовнішніх та внутрішніх джерел, i допустимі piвнi шуму на території житлової забудови. Цими нормами рівні шуму диференційовані залежно від призначення приміщення/території та часу доби (день (08:00-22:00), ніч (22:00-08:00)).

Будь-яких доказів про перевищення, внаслідок роботи кондиціонеру встановленого відповідачем, гранично - допустимого рівня шуму у квартирі, що належить позивачці, станом на час звернення особи з позовом до суду за захистом порушеного права ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду позивачем не надані.

З наданого до суду першої інстанції Протоколу №37 від 26 червня 2019 року вбачається, що шумове навантаження в квартирі позивача перевищує допустимі норми і складає біля вікна - 37,7 ДБА, а в центрі кімнати - 36,2 ДБА, при нормі 35 ДБА. Однак будь яких причин виникнення надмірного шуму у вказаному протоколі не зазначено. Таке твердження позивача ґрунтується лише на припущеннях самої ОСОБА_1 , щодо можливості порушення вимог допустимих шумових навантажень у житлових приміщеннях у зв`язку із встановленням зовнішнього блоку кондиціонеру, та не містить буд-яких об`єктивних даних, які б свідчили про перевищення гранично-допустимого рівня шуму у квартирі позивачки внаслідок роботи зовнішнього блоку кондиціонера, встановленого відповідачем.

В судовому засіданні представник позивача визнала, що в протоколі не зазначено конкретно марку та номер кондиціонеру, який працював під час дослідження, спеціаліст опитана судом першої інстанції пояснила, що досліджувався загальний рівень шумує, а не шумове навантаження під час роботи конкретного приладу.

Крім того колегія суддів враховує, що таке дослідження було проведено у 2019 році і встановлене цим дослідженням шумове навантаження могло змінитись за 3 роки неподання позивачем позову до суду. В судовому засіданні апеляційного суду позивачка пояснила, що після звернення її до суду відповідач ремонтувати кондиціонер, але за поясненнями позивача, які нічим не підкріплені суттєво нічого не змінилось.

Натомість згідно наданого відповідачем до суду першої інстанції Протоколу № 44 від 04.04.2023 року, складеного спеціалістом установи, в якій замовляла дослідження і позивачка (Держана установа «Київський міський центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України»), при роботі кондиціонера рівень звуку біля вікна гостинної, де встановлений кондиціонер марки «Наіеr», становить 34 дБА; в центрі кімнати становить 33 дБА; біля дверей становить 33 дБА при гранично допустимому рівні у зазначених місцях 35 дБА.

Доводи скарги, що дослідження шуму в квартирі відповідача не спростовує висновок дослідження рівня шуму в квартирі позивача, колегія суддів не приймає з огляду на те, що висновок наданий відповідачем за часом його проведення є більш актуальним, а крім того суд першої інстанції дав належну оцінку всім доказам наданим, позивачем, та дійшов вірного висновку недоведеність позивачем порушення її прав, роботою кондиціонеру , що належить відповідачу, саме на час звернення з даним позовом.

Крім того відповідно до наданої до суду фотографії, три зовнішні блоки кондиціонерів розміщенні біля вікон квартир АДРЕСА_7 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 , що визнано позивачем у судовому засіданні. Однак доказів перевищення допустимого шуму саме кондиціонером відповідача позивач не надала.

Посилання позивача на відповідь Оболонського управління поліції НП України ГУ НП у м. Києві від 05.07.2022 № 3350/125/5101-2021 від 18.07.2021 СО № 38142, як на доказ того, що саме зовнішній блок кондиціонера відповідача порушує тишу, не спростовує висновки суду першої інстанції, оскільки відповідно до вказаної відповіді відносно гр.. ОСОБА_2 винесено постанову за ст.. 182, ч. 1 КУпАП, яку було винесено після звернення ОСОБА_1 про порушення тиші. Будь яких відомостей, що такий шум був спричинений саме кондиціонером відповідача вказана відповідь не містить.

Посилання позивачки на пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не приймаються колегією суддів, оскільки клопотань про допит таких свідків позивач до суду не направляла, відповідно вони не були допитані в судовому засіданні і відповідно не є належними та допустимими доказами.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо недоведеності позивачем, що при експлуатації відповідачем кондиціонеру, рівень шуму від його роботи перевищує допустимий рівень шуму, встановлений санітарними нормами.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення в цій частині.

За таких обставин, аргументи апеляційної скарги позивача не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі, не спростовують правильних висновків суду, а також не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, які б могли бути підставою для скасування рішення суду.

Враховуючи встановлене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не містять посилання на обставини, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість чи обов`язок скасування або зміни судового рішення.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382,ст.384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська