Провадження № 2-з/591/29/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м. Суми

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Шелєхова Г.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Циркунівської сільської ради, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей Циркунівської сільської ради, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини,

29 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити Відповідачці ОСОБА_2 чинити перешкоди Позивачу ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченнях з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим що відсутність у батька можливості спілкування з дитиною, зустрічатися із дитиною, доглядати за нею, може негативно відобразитися на психологічному, емоційному здоров`ї дитини та призвести до неможливості виконання судового рішення в подальшому з причин розриву сімейних зв`язків. Вважає, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 25.05.2016 р. (справа №6-605цс16), забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною Постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54). Також ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення суду. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя. У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з одним з батьків повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.

На думку суду, обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає інтересам дитини. Суд погоджується, з тим, що відсутність у батька можливості спілкування з дитиною, зустрічатися із дитиною, доглядати за нею, може негативно відобразитися на психологічному, емоційному здоров`ї дитини та призвести до неможливості виконання судового рішення в подальшому з причин розриву сімейних зв`язків.

Враховуючи вищевикладене заява про забезпечення позову є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та побаченнях з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання рішенням в даній справі законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Заявник: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Управління «Служба у справах дітей» , адреса: м. Суми, вул. Харківська, 35.

Суддя Г.В.Шелєхова