Справа № 487/142/24
Провадження № 2/487/1194/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Бобрової І.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про встановлення батьківства

ВСТАНОВИВ:

10.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати його батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимоги заяви обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , проте відповідачка у справі під час реєстрації дитини на вказала його в якості батька, вказавши батьком дитини ОСОБА_4 задля того, щоб отримувати пільги і виплати як мати одиначка. У добровільному порядку відповідачка відмовляється реєструвати його батьком дитини, пояснюючи це бажанням й надалі отримувати державні виплати. Після звернення до суду із позовом про визнання батьківства відповідачка почала процедуру отримання закордонного паспорту для дитини з метою виїхати за межі України та позбавити його можливості спілкуватися із сином та приймати участь у його вихованні та утриманні.

12.01.2024 позивачем було надано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить заборонити ЦНАП Одеської області видавати ОСОБА_2 закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до розгляду позовної заяви про встановлення батьківства.

Суд ухвалою від 15.01.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства відмовив.

07.02.2024 на адресу суду від позивача ОСОБА_5 надійшла заява, у якій він просить передати дану цивільну справу на розгляд до Березівського районного суду Одеької області, у зв`язку із тим, що фактичне місце проживання/перебування відповідачки знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Березівського району Одеської області.

Розглянувши матеріали справи, суд доходить до такого висновку.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно із нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Не дотримання судом правил підсудності є суттєвим порушенням норм цивільно-процесуального закону та відповідно до статті 378 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення.

За загальним правилом статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №5117- від 29.04.2022 фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_2 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Березівського району Одеської області.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Отже, враховуючи те, що фактичне місце проживання/перебування відповідачки у справі знаходиться на території Березівського району Одеської області, суд вважає, що дану цивільну справу слід передати на розгляд до Березівського районного суду Одеької області за підсудністю.

Керуючись ст. 31, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства направити до Березівського районного суду Одеької області для подальшого розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Копію ухвали надіслати позивачу, відповідачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Повне судове рішення складено 12.02.2024.

Головуючий суддя І. В. Боброва