П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Київ

Справа № 758/6112/22

Провадження: № 22-ц/824/5202 /2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Сапонова Олександра Вікторовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги у місті Київ»

на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ларіонової Н. М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги» про стягнення коштів,

у с т а н о в и в:

В серпні 2022 ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.10.2021 року між нею та ТОВ «Центр правової допомоги» було укладено договір №23102103 про надання правової допомоги/юридичних послуг (далі договір). Згідно з предметом договору виконавець, відповідач, зобов`язався надати юридичні послуги, а вона, замовник, сплатити грошові кошти за надані послуги. Окрім оплати послуг нею, позивачкою, було надано відповідачу всю необхідну інформацію та документи, які були необхідні для надання послуг. В кінці жовтня 2021 року вона, ОСОБА_1 , отримала проект позовної заяви та запевнення відповідача про те, що вказаний документ складено згідно з вимогами чинного законодавства. 02.11.2021 року вона отримала ухвалу Святошинського суду м. Києва від 02.11. 2021 року про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з невідповідністю заяви вимогам чинного законодавства. Однак, відповідач не усунув визначені в ухвалі суду недоліки позовної заяви, а поклав їх на неї, позивачку, не враховуючи її інвалідність та недосвідченість в юридичних питаннях. Як наслідок, 24.11.2021 року суд повернув позовну заяву, не відкриваючи провадження. Відповідач не вжив заходів щодо усунення недоліків позовної заяви, а отже не виконав свої зобов`язання, що прямо вказує на неякісне надання послуг. Оскільки недоліки позовної заяви не було усунуто, вона, позивачка, понесла збитки в розмірі 6000 грн за оплату неякісно наданих послуг, і як наслідок щомісячно несе збитки по комунальним послугам на особу, яка не проживає в квартирі.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Центр правової допомоги» на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 6 000 грн.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Сапонов О. В. в інтересах ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував ту обставину, що предметом укладеного договору було виготовлення проекту позовної заяви, при цьому, будь-яких домовленостей чи зобов`язань щодо редагування проекту позовної заяви чи контролювання відповідачем процесу подання цієї заяви до суду між сторонами не було. Вказував, що складений відповідачем на виконання вимог договору проект позовної зави є таким, що відповідає вимогам чинного процесуального законодавства, і, вказаний документ був складений на підстави тих документів, які надала ОСОБА_1 . Більше того, позивачка, отримавши ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, не звернулась до відповідача у встановлений судом строк з питанням щодо усунення недоліків позовної заяви, а лише через пів року направила на адресу відповідача претензію-вимогу.

УхваламиКиївського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року у справі відкрито апеляційне провадження,справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

В поясненнях на апеляційну скаргу, які надійшли на адресу суд 24 січня 2024 року, ОСОБА_1 зазначила про те, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного рішення не порушено норм процесуального та матеріального права, повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, визнано встановленими обставини справи, які є доведеними, зроблено висновки, які відповідають встановленим обставинам, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції. Зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини не відповідають дійсності та є недоведеними.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи, 23.10.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» було укладено договір №23102103 про надання правової допомоги/юридичних послуг.

Згідно п.п. 1.1, 1.2, виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, поіменно в переліку послуг, зазначених в п. 1.2 цього договору, а замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги.

Перелік юридичних послуг, види та обсяг правової допомоги, що надається: проект позовної заяви.

Згідно 3.1 розмір оплати за надання юридичних послуг/правової допомоги складає 6000грн.

Відповідно до п. 2.1.2, виконавець зобов`язаний надати послуги у повному обсязі, своєчасно і якісно згідно з чинним законодавством України, та іншими нормативно- правовими актами.

Згідно з п. 2.1.4. договору, виконавець не дає, а замовник не має права вимагати від виконавця запевнення і різних гарантій позитивного результату щодо юридичних послуг, що входять в предмет цього договору, крім гарантії сумлінного виконання своїх обов`язків з наданням замовнику якісної юридичної (правової) допомоги.

У п. 4.1 договору, сторони визначили, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє до 30 грудня 2021 року.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п. 5.1 договору).

Згідно п. 6.4 договору, виконавець приймає до розгляду претензії замовника тільки при наявності договору та документів, що свідчать про факт ненадання чи надання неякісних послуг. При цьому, претензії приймаються до розгляду не пізніше 14 днів від дати надання послуг. Підписання сторонами акту про надання юридичних послуг/ правової допомоги є надання послуг у повному обсязі та належним чином.

23 та 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 сплатила на користь ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» 6 000 грн за вищевказаним договором.

30 жовтня 2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» підписали акт приймання-передачі наданих послуг № 23102103 до договору про надання юридичних послуг/правової допомоги № 23102103 про наступне: виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги/правову допомогу, а саме проект позовної заяви. Вартість послуг за цим актом складає 6000 грн. Замовник не має жодних претензій до якості наданих виконавцем послуг.

01 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з невідповідністю позову вимогам ЦПК України та надано п`ятиденний строк з дня отримання вказаної ухвали для їх усунення.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви.

16 червня 2022 року ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» претензію-вимогу про повернення сплачених за договором №23102103 про надання правової допомоги/юридичних послуг коштів у розмірі 6000 грн.

Вказана вимога залишена відповідачем без виконання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не якісно виконав своє зобов`язання за договором, оскільки позовну заяву, складену відповідачем, було повернуто ОСОБА_1 , а провадження у справі не було відкрито.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов`язань та закріплює основний принцип виконання зобов`язань - принцип належного виконання, що стосується як суб`єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання. Так, згідно її положень зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутність таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно приписів норм ст.ст. 623, 906 ЦК України, тягар доказування факту невиконання або неналежного виконання договору про надання послуг покладається на замовника послуг.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту надання відповідачем неякісних послуг за укладеним з позивачкою договором.

З умов укладеного між сторонами від 23.10.2021 року договору вбачається, що предметом договору була лише підготовка проекту позовної заяви, а не подання цього документу до суду від імені ОСОБА_1 та представлення її інтересів в суді, а тому доводи позивачки про те, що відповідач самоусунувся від виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху є безпідставними.

З огляду на викладене, ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 рокупро повернення позовної заяви у зв`язку з не усуненням недоліків не може вважатись належним доказом надання відповідачем неякісних юридичних послуг/правової допомоги за укладеним між сторонами договором.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того факту, що позовна заява, з якою ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва і яка, в подальшому була повернута позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків, була складена саме ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» та подана до суду у такому вигляді, у якому її отримала ОСОБА_1 .

Примірника проекту позовної заяви, який був предметом укладеного між сторонами договору, позивачкою суду надано не було, а тому суд позбавлений можливості надати оцінку якості наданих ТОВ «Центр правової допомоги у місті Київ» послуг за укладеним договором.

В той же час, проект позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, долучений представником відповідача до заяви про перегляд заочного рішення ( а.с. 123-127), а в подальшому до відзиву на позовну заяву (а.с. 191-195), відповідає вимогам чинного процесуального законодавства.

Більш того, з матеріалів справи убачається, що правовідносини, які виникли між сторонами внаслідок укладання договору про надання правової допомоги/юридичних послуг № 23102103 від 23.10.2021 року, припинилися належним їх виконанням та прийняттям, сторони підписали акт приймання-передачі наданих послуг, в якому ОСОБА_1 засвідчила своїм підписом відсутність претензій до якості наданих виконавцем послуг. Будь-яких зауважень від відповідача щодо обсягу наданих послуг чи їх вартості або ж ненадання таких юридичних послуг ОСОБА_1 не висловила.

Посилання ОСОБА_1 на неможливість оцінити якість складеного відповідачем проекту позовної заяви та передбачити наслідки повернення позовної заяви судом при підписанні акту приймання-передачі також не можуть бути підставою для задоволення позову, оскільки остання, отримавши 02.11.2021 року ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху, згідно п. 6.4 договору була вправі звернутись до відповідача з питанням щодо усунення встановлених судом недоліків позовної заяви протягом 14 днів від дати надання послуг, або до закінчення строку дії договору (30.12.2021 року), проте таким правом не скористалась. З вимогою про повернення коштів ОСОБА_1 звернулась до відповідача лише 18.06.2022 року, тобто, після закінчення строку дії договору.

Інших доказів на підтвердження факту надання відповідачем неякісних послуг за укладеним 23.10.2021 року договором про надання правової допомоги/юридичних послуг № 23102103 матеріали справи містять.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції невірно встановлені фактичні обставини у справі, висновки суду не відповідають наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовано норми матеріального права, а тому висновок суду про задоволення позову є помилковим.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріали справи свідчать, що позивачка як інвалід 1 групи відповідно до п. 9 ч. 1 звільнена від сплати судового збору.

Отже, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та ухваленням нового судового рішення про відмову в позові судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги, у розмірі 1610,41 грн. підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Сапонова Олександра Вікторовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги у місті Київ»задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.

Компенсувати Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр правової допомоги у місті Київ» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Хвойки Вікентія, 10) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1610,41 (одна тисяча шістсот десять) грн 41 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді С.М. Верланов

В.А. Нежура