КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року місто Київ

Справа № 755/7814/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1780/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О. В. (суддя-доповідач), Мазурик О. Ф., Немировської О. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Василевич Діани Сергіївни в інтересах Приватного акціонерного товариства «УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року (ухвалене у складі судді Коваленко І. В., повне судове рішення складено 06 жовтня 2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Укрмонтажспецкомплект» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати

ВСТАНОВИВ

12 червня 2023 року позивач ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовними вимогами до Приватного акціонерного товариства «Укрмонтажспецкомплект» (далі - відповідач), та з урахуванням уточнень, поданих 19.06.2023 року, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі у розмірі 89 446,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з 27 серпня 2021 року по 24 березня 2023 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, на посаді голови правління ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект». На момент припинення трудових правовідносин між сторонами 24.03.2023 року у роботодавця виникла заборгованість перед позивачем із виплати останньому заробітної плати в розмірі 89 446,47 грн., яка складається з: вихідної допомоги за 6 місяців - 74 715,20 грн.; компенсації за невикористану відпустку - 30216,60 грн.; окладу за 17 днів - 6 181,82 грн. При цьому, всього було нараховано - 111113,62 грн., та з них утримано: військовий збір - 1666,70 грн.; ПДФО - 20000,45 грн., а всього утримано - 21667,15 грн. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогами щодо виплати заборгованості по заробітній платі, але станом на день подачі позову заробітна плата так і не виплачена. Позивач звертався до Відповідача з вимогою надати довідку про наявність заборгованості по заробітній платі, але отримав відмову.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ» на користь ОСОБА_2 заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 89 446,47 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Укрмонтажспецкомплект» на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Не погодившись з таким рішенням, Василевич Д. С. в інтересах ПрАТ «УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ» 06 листопада 2023 року подала безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати в повному обсязі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в повному обсязі у задоволені позову, вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що подані позивачем докази на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема, розрахунки відпустки для визначення розміру компенсації за невикористану відпустку за березень 2022 - лютий 2023 та розрахунок вихідної допомоги за вересень 2002 - лютий 2023, є сфальсифікованими та не відповідають дійсності, оскільки таких документів відповідач не давав позивачу через те, що сам позивач, покидаючи свій кабінет, відмовився передавати новообраному Голові правління Товариства по акту приймання-передачі оригінали бухгалтерської та іншої документації ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект», печатки і штампи, матеріальні та інші цінності, зокрема, але не виключно: податкову звітність, звіти у фонди соціального страхування, статистичну звітність, фінансову звітність, баланси, особисті справи на співробітників, відомості про виплату заробітної плати співробітникам, накази та інші кадрові документи, що підтверджується актом про відмову від 11.04.2023 року, що був долучений до відзиву на позов.

Крім того, вказані документи (розрахунки відпустки та розрахунок вихідної допомоги) підписано «Гол. бухгалтер», без зазначення прізвища, ім`я, по-батькові особи та дати видачі цих розрахунків, а сам підпис, що міститься на цих розрахунках, відрізняється від підпису Позивача та його представника. А в самому Товаристві офіційно працевлаштовані лише 3 особи, серед яких відсутня посада Головного бухгалтера, оскільки наказом ОСОБА_2 від 25.01.2023 року Головний бухгалтер ОСОБА_3 була звільнена, а виконання відповідних обов`язків було покладено на самого ж ОСОБА_2 його наказом від 31.01.2023 року. Цей факт, на думку апелянта, свідчить про те, що Позивач сфальсифікував усі подані до суду розрахунки, а суд першої інстанції вдався до власної оцінки сумнівних документів Позивача, не з`ясувавши належність та допустимість наданих ним доказів.

Зазначає, що саме Позивач повинен був надати документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати. Проте суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано поклав цей обов`язок на відповідача, посилаючись на те, що в силу імперативної вказівки закону саме на роботодавця покладається обов`язок видати працівникові на його вимогу довідку про розмір заробітної плати.

Також вказує, що судом безпідставно не прийнято до уваги Акт про відмову від передачі документів від 07.04.2023 року, згідно з яким від ОСОБА_2 вимагалось передати за актом приймання-передачі оригінали бухгалтерської та іншої документації ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект», печатки і штампи, матеріальні та інші цінності тощо. Оскільки мотивом неприйняття цього акту стало наявність на поданих до суду документів зі сторони відповідача відтиску печатки ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект», що нібито свідчить про передачу ОСОБА_2 печатки Товариства, а тому суперечність акту. Проте чинним законодавством не передбачено надання дозволів для отримання дублікату печатки, а тому, при зміні керівника, новообраний керівник може одразу замовити виготовлення нової печатки юридичної особи. А тому відомості, зазначені в Акті є достовірними в силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України оскільки визнаються сторонами, зокрема, самим позивачем повідомлено суду те, що ним нічого не передано відповідачу.

Зазначає про безпідставність витребування у ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект» документів оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження вжитих ним заходів щодо самостійного отримання відповідного доказу або причин неможливості вжиття таких заходів. При цьому відповідачем у встановлений законом строк було повідомлено про причини неможливості надання витребуваного судом документа, проте суд необґрунтовано визнав дії Відповідача щодо невиконання ухвали про витребування доказів ухиленням від подання доказів, чим виявив упередженість та необ`єктивність до Відповідача.

Вказує про безпідставність відкриття провадження у справі через відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подачу позовної заяви, оскільки за вимогу Позивача про стягнення вихідної допомоги він повинен був сплатити судовий збір тому, що вихідна допомога не входить до структури заробітної плати. Посилається на подібні правові висновки у постановах Великої Палати Верховного суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16 (пункт 34); від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц (пункт 60); від 18.03.2020 року у справі № 711/4010/13-ц.

Зазначає про відмінність категорій «припинення повноважень виконавчого органу» та «звільнення», внаслідок чого у ОСОБА_2 відсутнє право на отримання будь-якої компенсацій та вихідної допомоги через завдання шкоди інтересам товариства його виконавчим органом. Посилається на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 510/456/17; від 04.02.2020 року у справі № 915/540/16; постанові Верховного Суду від 18.04.2023 року у справі № 552/3110/21.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення виявлених в ній недоліків не більше 5-ти днів з дня отримання ухвали, шляхом подачі апеляційному суду документа про сплату судового збору.

14 листопада 2023 року на виконання вимог ухвали адвокат Василевич Д. С. подала безпосередньо до Київського апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої долучено квитанцію до платіжної інструкції про сплату судового збору.

Київський апеляційний суд ухвалою від 17 листопада 2023 року відкрив апеляційне провадження у справі та надав учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

27 листопада 2023 року представником ОСОБА_2 на адресу Київського апеляційного суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача через безпідставність та необґрунтованість її доводів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що постановлене з правильним застосуваннями норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Щодо доводів апеляційної скарги заперечував з тих же мотивів, що описані судом першої інстанції у своєму рішенні. Додатково щодо права на отримання компенсацій та вихідної допомоги у випадку завдання шкоди інтересам підприємства його виконавчим органом зазначив, що Відповідачем не надано жодних доказів за цими звинуваченнями, чим він необґрунтовано паплюжить гідність людини, яка чесно працювала на підприємстві багато років. Щодо несплати судового збору за вимогу про стягнення вихідної допомоги посилається на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 711/4010/13, у змісті якої міститься посилання на Рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013, у якому останній дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору та відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Щодо строку подачі відзиву Позивач вказує, що ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі отримав лише 22 листопада 2023 року, а тому останнім днем подачі відзиву є 27 листопада 2023 року.

Вирішуючи питання про прийняття відзиву апеляційний суд враховує, що супровідний лист разом із ухвалою про відкриття апеляційного провадження у справі та апеляційною скаргою сформований 21 листопада 2023 року (а. с. 64 том 3), при цьому доказів отримання цих документів у цей же день матеріали справи не містять, а тому твердження Позивача про отримання цих документів лише 22 листопада 2023 року не спростовується матеріалами справи. За таких обставин апеляційний суд приймає до уваги відзив на апеляційну скаргу як такий, що поданий у встановлений в ухвалі строк.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01лютого 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не в повному обсязі.

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_2 з 01 травня 1998 року по 24 березня 2023 року перебував у трудових відносинах з Відповідачем - ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект» та обіймав різні посади, що підтверджується записами у трудовій книжці (а.с.3 том 1).

Так, згідно з відомостями з трудової книжки Позивача Серії НОМЕР_1 , з 01.05.1998 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду заступника генерального директора Акціонерного товариства «Укрмонтажспецкомплект» на підставі наказу №41 від 23.04.1998 року.

З 27.08.2001 року ОСОБА_2 був призначений на посаду Голови Правління Акціонерного товариства «Укрмонтажспецкомплект» на підставі наказу №09-к від 27.08.2001 року.

З 27.10.2006 року ОСОБА_2 був звільнений, у зв`язку з виходом на пенсію, на підставі наказу №08-к від 27.10.2006 року.

З 30.01.2007 року ОСОБА_2 був прийнятий Головою Правління Закритого Акціонерного Товариства «Укрмонтажспецкомплект» на підставі наказу №01-к від 30.01.2007 року.

16.02.2012 року Закрите Акціонерне Товариство «Укрмонтажспецкомплект» перейменоване у Приватне акціонерне товариство «Укрмонтажспецкомплект» (ПрАТ «УМСК») на підставі наказу №01 від 16.02.2012 року.

17.03.2023 року на засіданні позачергових загальних зборів акціонерів Товариства, які проводились дистанційно відповідно до Тимчасового порядку скликання та дистанційного проведення загальних зборів акціонерів та загальних зборів учасників корпоративного інвестиційного фонду, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 16.04.2020 №196, акціонерами з питання 15-го порядку денного було прийнято таке рішення: «Припинити повноваження Голови Правління Товариства ОСОБА_2 з дати прийняття цього рішення» (а.с.82-101 том 1).

На підставі рішення позачергових дистанційних загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Укрмонтажспецкомплект» від 17 березня 2023 року (протокол від 17 березня 2023 року) Головою Правління ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект» М.Злих було видано наказ №17/03-2 від 17.03.2023 року «Про звільнення ОСОБА_2 », відповідно до якого: наказано звільнити з посади Голови Правління Приватного акціонерного товариства «Укрмонтажспецкомплект» - ОСОБА_4 , з ініціативи роботодавця згідно пункту 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України (а.с.4, 104 том 1).

Відповідно до наявних у трудовій книжці Позивача записів, 24.03.2023 року ОСОБА_2 був звільнений з посади Голови Правління згідно з п.5 ст41 КЗпП України на підставі наказу №17/03-2 від 17.03.2023 року.

Щодо вирішення Дніпровським районним судом міста Києва судового спору на підставі недостовірних та недопустимих доказів.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції вважав доведеними вимоги позивача щодо нарахування йому та не виплати суми у розмірі 89 446,47 грн., яка складається з: Вихідної допомоги за 6 місяців - 74 715,20 грн.; компенсації за невикористану відпустку - 30216,60 грн.; окладу за 17 днів - 6181,82 грн. При цьому, всього було нараховано - 111113,62 грн., а з них утримано: Військовий збір - 1666,70 грн.; ПДФО - 20000,45 грн., а всього утримано - 21667,15 грн.

Суд першої інстанції прийняв як належний, допустимий та достовірний доказ наданий позивачем розрахунковий листок за березень 2023 року без підпису та печатки роботодавця, з якого вбачається належність до виплати вказаних сум. Крім цього судом прийнято розрахунок відпустки з відображенням кількості відпрацьованих ним днів за період з березня 2022 року по лютий 2023 року, з відображенням інформації про розмір щомісячного заробітку, на підставі якої було розраховано розмір компенсації за невикористану відпустку, а також розрахунок вихідної допомоги.

Апеляційний суд не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом першої інстанції вимоги даної статті не були дотримані в повному обсязі, що призвело до прийняття усіх доказів поданих позивачем як достовірних тільки через презумпцію вини роботодавця та його обов`язку доводити необґрунтованість заявлених сум.

Присуджуючи позивачеві заявлені ним у позові суми суд керувався виключно наданим позивачем розрахунковим листком за березень 2023 року та розрахунками відпустки й вихідної допомоги (а. с. 15-17 том 1).

Суд апеляційної інстанції критично оцінює подані позивачем докази та частково визнає обґрунтованими доводи відповідача про недостовірність вказаних доказів з огляду на таке.

Надані розрахунки відпустки та вихідної допомоги підписані «Гол. бухгалтер» без розшифровки даного підпису (зазначення прізвища та ініціалів особи, яка підписує документ) та дати його складення.

Разом із цим, відповідно до Наказу № 7-к від 25 січня 2023 року головного бухгалтера ОСОБА_3 було звільнено з роботи за власним бажанням з 31 січня 2023 року (а. с. 162 том 2). Наказом № 12-к від 31 січня 2023 року у зв`язку зі звільнення головного бухгалтера, тимчасове виконання бухгалтерського обліку покладено на ОСОБА_2 (а. с. 163 том 2).

Таким чином, з 31 січня 2023 року до звільнення Голови правління ОСОБА_2 24 березня 2023 року обов`язки з ведення бухгалтерського обліку виконував безпосередньо сам Голова правління ОСОБА_2 . Тобто на наданих розрахунках повинен міститися підпис ОСОБА_2 як виконувача обов`язків головного бухгалтера.

Розрахунковий листок теж надруковано на аркуші формату А 4 і за змістом його заповнення та за відсутності будь-яких підписів неможливо ідентифікувати, що такий листок складався роботодавцем, відповідно до первинних бухгалтерських документів та наказів.

Оцінюючи ці докази у взаємозв`язку між собою та з іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що подані позивачем докази, а саме розрахунковий листок, розрахунок відпустки та розрахунок вихідної допомоги не можна вважати доказами, які в установленому порядку видавались роботодавцем, та які містять достовірну інформацію, щодо розміру заробітної плати позивача та інших сум, які входять до предмету доказування.

Щодо безпідставного витребування у ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект» документів та неприйняття судом першої інстанції Акту про відмову від передачі документів від 07.04.2024 року

Мотивом неприйняття Акту стала суперечність, на переконання суду першої інстанції, цього доказу, оскільки зі змісту Акту вбачається, що вимагається передання, зокрема печаток та штампів Товариства, разом із цим, на самому Акті міститься відтиск печатки Товариства (а. с. 154 том 2). За таких обставин суд не прийняв до уваги як належний та достовірний доказ вказаний Акт.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 581 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

Разом із цим, наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру (ч. 3, 4 ст. 581 ГК України).

Таким чином, при зміні керівникаюридичної особи, новообранийкерівник може одразу замовити виготовлення нової печатки без необхідності отримання будь-яких документів дозвільного характеру.

За таких обставин, відомості, зазначені в Акті слід визнати достовірними, оскільки він підписаний діючим Головою правління Товариства у присутності адвоката, а також через те, що заперечення позивача проти цього Акту є аналогічними мотивам суду першої інстанції (формальні підстави) та не базуються на запереченні його змістовної частини.

Враховуючи це, слід констатувати також і безпідставність витребування у ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект» документів, оскільки відповідно до вказаного Акту у ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект`об`єктивно не було можливості виконати ухвалу суду про витребування документів, про що суд було повідомлено відповідно до ч. 7 ст. 84 ЦПК України.

Позивачем лише текстуально вказується, що він неодноразово звертався до Відповідача з вимогою надати довідку про наявність заборгованості по заробітній платі, але ним отримано відмову. Проте, жодних доказів (копій письмових вимог, копії відповіді на вимогу у будь-якій формі тощо) на підтвердження цього твердження позивачем не надається.

За таких обставин судом першої інстанції безпідставно постановлено ухвалу про витребування доказів, а також визнано дії Відповідача щодо невиконання ухвали про витребування доказів ухиленням від подання доказів.

Щодо безпідставності відкриття провадження у справі через несплату позивачем судового збору за вимогу про стягнення вихідної допомоги.

Апеляційний суд відхиляє вказаний довід відповідача з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітною платою є винагорода, яка виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004року, суми вихідної допомоги при припиненні трудового договору не входять до фонду оплати праці.

Згідно з положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати входить:

1) основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

2) додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

3) інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Таким чином, дійсно, вихідна допомога не входить до структури заробітної плати. Проте, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 року № 8-рп/2013під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

За таких обставин, оскільки вихідна допомога є виплатою, на отримання якої ОСОБА_2 має право відповідно до державної гарантії, встановленої законом (ст. 44 КЗпП) та перебував у трудових правовідносинах з роботодавцем, тобто заробітною платою у розумінні Конституційного Суду України, при подачі позову з вимогою щодо її виплати (стягнення), позивач звільнений від сплати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а ухвала про відкриття провадження у справі постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Щодо посилання відповідача на подібні правові висновки у постановах Великої Палати Верховного суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16 (пункт 34); від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц (пункт 60); від 18.03.2020 року у справі № 711/4010/13-ц. Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані висновки стосуються середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а не вихідної допомоги. А висновок, висловлений у п. 53 постанови Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 711/4010/13-ц, щодо не належності вихідної допомоги до структури заробітної плати стосувався відсутності підстав для стягнення компенсації за її невчасну виплату.

Щодо відмінності між припиненням повноважень виконавчого органу та його звільненням, як наслідок, відсутності права на отримання компенсацій та вихідної допомоги у випадку завдання шкоди інтересам товариства його виконавчим органом.

Апеляційний суд відхиляє цей довід апелянта через його часткову безпідставність з огляду на таке.

Дійсно, відповідно до правових висновків, висловлених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 540/456/17 та від 04.02.2020 року у справі № 915/540/16 припинення повноважень члена виконавчого органу товариства відповідно до частини третьої статті 99 ЦК України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснення членом його виконавчого органу управлінської діяльності. Необхідність такої норми зумовлена специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою (чи можливою шкодою) для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.Отже, за змістом частини третьої статті 99 ЦК України компетентному (уповноваженому) органу товариства надано право припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав.

Крім того, у постанові Верховного суду від 18.04.2023 року у справі № 552/3110/21 сформовано висновок про те, що поняття «припинення повноважень» не є тотожним поняттю «звільнення»

Проте вказані правові висновки надані у справах щодо поновлення на роботі та зобов`язання вчинити дії (скасування в Єдиному реєстрі запису про зміну керівника юридичної особи, зміну складу підписантів), у справі щодо визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, а також у справі щодо визнання наказу про звільнення з роботи незаконним та зміну формулювання наказу, відповідно. У цій справі позовні вимоги сформовані лише щодо стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати. Тобто, висловлені у вказаних постановах правові висновки жодним чином не підтверджують твердження відповідача про «відсутність права на отримання компенсацій та вихідної допомоги у випадку завдання шкоди інтересам товариства його виконавчим органом».

Так, відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 44 КЗпП передбачено, що у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Відповідно до ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Разом із цим, чинним законодавством України не передбачено можливості позбавити працівника цих виплат (вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки) навіть при доведеному факті вчиненні таким працівником дій на шкоду підприємству, у тому числі його виконавчим органом. Встановлення вини у таких діяннях є підставою для відповідальності перед товариством відповідно до ч. 1 ст. 90 Закону України «Про акціонерні товариства», проте не підставою для невиплати належних з товариства на користь працівника сум, пов`язаних із перебуванням ним у трудових правовідносинах з юридичною особою.

Щодо вирішення спору по суті позовних вимог.

Як було встановлено судом, підтверджується матеріалами справи не оспорюється та визнається сторонами, ОСОБА_2 з 01 травня 1998 року по 24 березня 2023 року перебував у трудових відносинах з Відповідачем - ПрАТ «Укрмонтажспецкомплект» та обіймав різні посади, що підтверджується записами у трудовій книжці (а. с.3 том 1).

Згідно з наявними у трудовій книжці Позивача записами, 30.01.2007 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду Голови правління ЗАТ «Укрмонтажспецкомплект» та 24.03.2023 року звільнений з посади Голови Правління згідно п. 5 ст. 41 КЗпП Українина підставі наказу № 17/03-2 від 17.03.2023 року.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Згідно із ст. 44 КЗпП України у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний заробіток.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки».

Оскільки судом апеляційної інстанції визнано недостовірними надані позивачем докази на підтвердження розміру його заробітної плати, відповідач такі докази об`єктивно не може надати, а в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази на підтвердження розміру заробітної плати ОСОБА_2 (наказ про вступ на посаду зі встановленням посадового окладу, штатний розпис Товариства тощо) апеляційний суд позбавлений можливості встановити розмір заробітної плати позивача, яка була погоджена при прийнятті його на роботу і яка була чинною станом на дату його звільнення, тому при обрахуванні сум, заявлених позивачем до стягнення, слід брати за основу розмір мінімальної заробітної плати, встановлений законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про мінімальну заробітну плату» мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Згідно з ч. 1 ст. 31Закону України «Про мінімальну заробітну плату» розмір заробітної плати працівника за повністю виконану місячну (годинну) норму праці не може бути нижчим за розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» мінімальна заробітна плата у 2022 році дорівнює у місячному розмірі: з 1 січня - 6500 гривень, з 1 жовтня - 6700гривень.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» мінімальна заробітна плата у 2023 році дорівнює у місячному розмірі: з 1 січня - 6700 гривень.

Пунктом 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (у редакції, чинній на день звільнення ОСОБА_2 ) визначено, що цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, зокрема, у випадках:

а) надання працівникам усіх видів відпусток, передбачених законодавством (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами) (далі - відпустка), або виплати їм компенсації за невикористані відпустки;

є) виплати вихідної допомоги;

Пунктом 2 Порядку № 100 визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Таким чином, для цілей визначення суми вихідної допомоги, середню заробітну плату слід обчислювати виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення.

ОСОБА_2 був звільнений 24 березня 2023 року. Його зарплата за січень та лютий 2023 року становила 6 700 грн за кожен місяць. Таким чином, вихідна допомога ОСОБА_2 повинна бути у розмірі 40 200 грн (6 700*6).

Для визначення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, а також заробітної плати за фактично відпрацьовані дні до звільнення, необхідно провести обчислення, виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані відпустки.

За період з березня 2022 року по лютий 2023 року мінімальна заробітна плата дорівнювала 6500 грн у період з березня 2022 року по вересень 2022 року включно та 6700 грн у період з жовтня 2022 року по березень 2023 року включно.

Середньоденний заробіток ОСОБА_2 становить 216,44 грн (79 000/365).

Апеляційний суд приймає доводи позивача, що він не використав за час своєї роботи з 2007 року до 2023 року 90 днів відпустки, оскільки відповідачем в апеляційній скарзі не наводились доводи про те, що така кількість днів не відповідає дійсності, не надавались докази з цього приводу, які б свідчили, що позивач фактично використав всі дні відпустки за 15 років роботи, на які мав право згідно Закону.

Стосовно не виплати заробітної плати за 17 днів березня, відповідач мав можливість надати докази, що позивач не виконував в цей час свої обов`язки , проте такі докази суду не були подані, не доведена була і виплата заробітної плати в будь-якій формі за спірний період. Фактично відповідач не заперечував факт перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем в березні 2023 року, а тому позивачу має бути виплачена заробітна плата відповідно до розміру мінімальної заробітної плати, передбаченої Законом.

Таким чином, за невикористанні 90 календарних днів відпустки, ОСОБА_2 підлягає виплаті 19 479,60 грн (216,44*90). Заробітна плата за фактично відпрацьовані 17 днів за березень 2023 року дорівнює 3 679,48 грн (216,44*17).

Загалом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 63 359,08 грн. Суд також зазначає, що сума зазначена без відрахування податків, які мають бути відраховані роботодавцем під час виконання рішення суду, і відповідно позивач має отримати меншу суму за мінусом всіх обов`язкових податків.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що відповідач свої обов`язки з виплати заробітної плати не виконав у зв`язку із чим утворилась заборгованість, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, оскільки судом апеляційної інстанції встановлена недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України оскаржуване судове рішення скасовується з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволені апеляційним судом на 70,83 % (63 359,08/89 446,47*100%). Таким чином, з відповідача на користь держави за розгляд справи у суді першої інстанції підлягає стягненню 760,48 грн (1 073,60*0,7083). Разом із цим, за рахунок держави на користь відповідача за розгляд справи у суді апеляційної інстанції слід компенсувати сплачений ним судовий збір (а. с. 58 том 3) у розмірі 469,75 грн (1 610,4*0,2917).

Таким чином на підставі ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 290 грн. 73 коп. судового збору.

Керуючись статтями 41, 44, 47, 83, 94, 116, 233 Кодексу законів про працю України, Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, Законами України «Про оплату праці», «Про мінімальну заробітну плату», статтями 81, 89, 141, 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Василевич Діани Сергіївни в інтересах Приватного акціонерного товариства «УКРМОНТАЖСПЕЦКОМПЛЕКТ»- задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Укрмонтажспецкомплект» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Укрмонтажспецкомплект» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі за березень 2023 в сумі 3 679,48 грн , компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки 19 479,60 грн та вихідну допомогу 40 200 грн., а всього 63 359 грн (шістдесят три тисячі триста п`ятдесят дев`ять) гривень 08 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Укрмонтажспецкомплект» в дохід держави судовий збір в сумі 290 грн. 73 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 )

Відповідач:Приватне акціонерне товариство «Укрмонтажспецкомплект`, адреса місцезнаходження: пр-т Гната Хоткевича, буд. 8, м. Київ, 02094.

ГоловуючийО. В. Желепа
СуддіО. Ф. Мазурик
О. В. Немировська