Номер провадження: 22-ц/813/1671/24
Справа № 493/1332/22
Головуючий у першій інстанції Мясківська І.М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 493/1332/22

Провадження номер: 22-ц/813/1671/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна»,

розглянув у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення суми страхового відшкодування, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Балтського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Мясківської І.М. 15 травня 2023 року, повний текст складено 25.05.2023 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 : - недоотримане страхове відшкодування у розмірі - 56 368,24 грн.; - понесені витрати на проведення автотоварознавчого дослідження і визначення матеріального збитку транспортного засобу - 4 500 грн.. Також позивач просить стягнути сплачений судовий збір у сумі - 992,40 грн.. Всього просить стягнути - 61 860,64 грн. (а. с. 2 - 9).

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що 10.05.2022 року, близько 12 год. 30 хв., на перехресті вулиць Центральна та Привокзальна в с. Білене Подільського району Одеської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Renault Master, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія позивача - ОСОБА_1 , який належить йому на праві приватної власності.

Внаслідок даної ДТП автомобіль марки Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Постановою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10.08.2022 року по справі № 479/463/22 визнано ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі - 850 грн., стягнуто судовий збір в розмірі - 496,20 грн. на користь держави (а. с. 21).

Цивільна-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/6235675 від 19.04.2022 року, розмір франшизи складає - 2 600,00 грн. (а. с. 17).

Для отримання страхового відшкодування 10.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 18 - 19).

29.07.2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» перерахувало на рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі - 60 061,67 грн.. Дана сума не була узгоджена з позивачем, як того вимагає п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки дана сума, як на думку позивача, була заниженою, то останній звернувся до суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 , який склав звіт № 33-22 про незалежну оцінку майна з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП власникові автомобіля Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 (а. с. 26 - 33).

Відповідно до висновку № 33-22 вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить - 284 666,52 грн., що перевищує встановлену його ринкову вартість до ДТП у сумі - 178 000,00 грн., вартість автомобіля в пошкодженому стані на дату ДТП становить - 58 970,09 грн..

За послуги суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 позивачем було сплачено - 4 500,00 грн., що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 14.08.2022 р. (а. с. 25).

16.08.2022 року ОСОБА_1 звернувся до страхової компанії із заявою про перегляд виплаченої суми страхового відшкодування, на підставі висновку експерта № 33-22 від 15.08.2022 року (а. с. 23).

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надала позивачу відповідь № 6817/ДВЗ від 30.08.2023 року з якої вбачається, що розрахунок суми страхового відшкодування проведено на підставі заяви Звіту № 18087 від 06.06.2022 р., а також висновку вартості придатних залишків № 18087/1 від 27.06.2022 р. ТОВ «СЗУ Україна» «Про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням ТЗ», розмір матеріального збитку становить 62 661,67 грн. 2 600 (франшиза). Крім того, повідомляє, що підстав для перерахунку розміру матеріального збитку, що був завданий КТЗ немає, оскільки розмір страхового відшкодування визначався Страховиком у відповідності до положень та вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а. с. 24).

Враховуючи, що автомобіль вважається технічно знищеним, то розмір страхового відшкодування повинен визначатися різницею між вартістю автомобіля до ДТП в сумі - 178 000,00 грн. та після ДТП в сумі - 53 070,09 і становити - 119 029,10 грн..

З урахування сплачених йому - 60 061,67 грн. та за вирахуванням суми франшизи - 2 600,00 грн., ОСОБА_1 просить стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суму недоотриманого страхового відшкодування у розмірі - 56 368,24 грн., - 4 500,00 грн., витрачених ним на замовлення звіту № 33-32 від 15.08.2022 року, а також - 992,40 грн. сплаченого судового збору.

Позиція сторін по справі в суді першої інстанції

12.01.2023 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» звернулося до суду першої інстанції із відзивом на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі (а. с. 160 - 161).

У відзиві відповідач посилається на те, що, відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди позивач може у випадку, якщо після своєчасного повідомлення страховика останній не направив аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку. Крім того, позивач не звертався до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із зауваженнями щодо повноти складеного акту огляду пошкодженого транспортного засобу.

16.01.2023 року до суду першої інстанції надійшла відповідь на відзив на позовну заяву від ОСОБА_1 (а. с. 184 - 186).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 посилається на те, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не ознайомлювало його зі звітом про оцінку вартості (розміру) збитків № 18087 від 06.06.2022 року, а визначена сума страхового відшкодування у розмірі - 60 061,67 грн. не були з ним узгоджена.

Зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 15 травня 2023 року задоволено у повному обсязі позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення суми страхового відшкодування. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 не отримане страхове відшкодування у розмірі - 56 368,24 грн., витрати понесені на проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі - 4 500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі - 992,40 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, за умовами ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Сума сплаченого страхового відшкодування не була узгоджена з позивачем (а. с. 205 - 208).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» просить скасувати рішення Балтського районного суду Одеської області від 15 травня 2023 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а. с. 217 - 221).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги ПрАТ «СК «Євроінс Україна» посилається на те, що закон не містить обов`язку для Страховика узгоджувати із потерпілою особою за кожним страховим випадком розмір страхового відшкодування. Крім того, вказує на те, що Страховою компанією узгоджувалася із потерпілим сума страхового відшкодування у розмірі - 77 000 грн., проте останній відмовився від неї.

Позиція позивача у суді апеляційної інстанції

30.06.2023 року до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги (а. с. 234 - 239).

Позивач посилається на те, що відповідачем не було його ознайомлено зі звітом про оцінку вартості (розміру) збитків № 18087 від 06.06.2022 року, а визначена сума страхового відшкодування у розмірі - 60 061,67 грн. не була з ним узгоджена. Також вказує, що в наданій відповідачем переписці за допомогою месенджера «Viber» також не було повідомлено про замовлення відповідачем звіту про оцінку вартості, також не було повідомлено про місце і час проведення звіту, дана переписка містить лише пропозицію відповідача зі сплати страхового відшкодування у розмірі - 77 000 грн. за мінусом франшизи - 2 600 грн., на що позивач не погодився. Інших пропозицій переписка не містить. Крім того, вказує, що відповідач мав процесуальну можливість звернутися до суду із клопотанням про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, проте даним правом не скористався.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.06.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» на рішення Балтського районного суду Одеської області від 15 травня 2023 року (а. с. 227).

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги було надіслано учасникам справи.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу від 22.06.2023 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» отримало копію ухвали суду про відкриття провадження у справі (а. с. 229 зворот).

Поштове рекомендоване повідомлення на ім`я ОСОБА_1 повернулося до Одеського апеляційного суду з відміткою пошти про отримання адресатом листа (а. с. 231).

За вказаних обставин апеляційний суд вважає, що сторони по справі є повідомленими про надходження апеляційної скарги та розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.10.2023 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

10.07.2023 року до Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 3 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

У порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ст. 274 ЦПК України, розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 розділу ІІІ «Позовне провадження» Цивільного процесуального кодексу України; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у вищезазначених спорах.

Відповідно до ч. 6, 9 ст. 19 ЦПК України - малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дана справа з ціною позову є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників та без проведення судового засідання.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

10 травня 2022 року, близько 12 години 30 хвилин, на перехресті вулиць Центральна та Привокзальна в с. Білене Подільського району Одеської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки Renault Master, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 ..

Внаслідок ДТП автомобіль марки Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження.

Автомобіль марки Renault Master, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , являється власністю ОСОБА_4 , який 19.04.2022 році уклав з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було забезпечено відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, розмір франшизи за вказаним договором становить - 2 600,00 грн. (а. с. 59).

За фактом ДТП 10.05.2022 року було складено довідку № 427892 про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 14 - 15).

Відносно водія автомобіля марки Renault Master, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР № 18/166789 від 10.05.2022 року за ст. 124 КУпАП (а. с. 71).

Постановою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 10.08.2022 року по справі № 479/463/22 водія автомобіля Renault Master, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі - 850 грн. в дохід держави (а. с. 21).

10.05.2022 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 адресували голові правління ПрАТ «СК «Євроінс Україна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а. с. 60 - 63, 79 - 80).

27.05.2022 року аварійним комісаром, за заявою ПрАТ «СК «Євроінс Україна», був проведений огляд автомобіля Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , та складений акт огляду транспортного засобу, який підписаний ОСОБА_1 (а. с. 88 - 89).

На підставі проведеного огляду, оцінювачем ОСОБА_5 , за заявою ПрАТ «СК «Євроінс Україна», був виготовлений звіт № 18087 від 06.06.2022 року про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу (а. с. 90 - 105).

Відповідно до вказаного звіту вартість відновлювального ремонту складає - 296 007,19 грн., вартість автомобіля у пошкодженому стані складає - 62 034,49 грн., ринкова вартість могла складати - 124 696,16 грн., по причині чого відновлення автомобіля є економічно недоцільним, у зв`язку з чим, відповідно п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», власнику автомобіля Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , була відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за вирахуванням франшизи, що склало - 60 061,67 грн. (124 696,16 грн. - 62 034,49 грн. 2 600,00 грн. = 60 061,67 грн.). Кошти були перераховані за реквізитами, що були вказані у заяві ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування від 29.07.2022 року (а. с. 22).

Не погоджуючись з розміром відшкодування, позивач ОСОБА_1 , з метою встановлення розміру матеріальної шкоди, спричиненої ДТП, звернувся до суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 (сертифікат № 116/22 від 18.02.2022 року, дійсний до 18.02.2025 року), яким складено звіт № 33-22 від 15.08.2022 року, де зазначено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Opel Astra, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 становить - 284 666,52 грн., ринкова вартість автомобіля до ДТП визначена в сумі - 178 000,00 грн., вартість автомобіля у пошкодженому стані становить - 58 970,09 грн., сплативши при цьому - 4 500,00 грн. за виконану роботу (а. с. 25, 26 - 53).

На підставі цього, ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про перегляд свого рішення щодо суми страхового відшкодування та сплатити йому - 58 968,24 грн. згідно розрахунку: 178 000 58 970,09 60 061,67 = 58 968,24. Також просив врахувати понесені ним додаткові витрати в розмірі - 4 500 грн. на проведення експертизи.

ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відмовилося сплачувати кошти, посилаючись на відсутність правових підстав з боку позивача на замовлення автотоварознавчого дослідження (а. с. 24).

Правовідносини, які виникли між сторонами, стосуються відшкодування шкоди і регулюються ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права. Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно частин першої, другої, п`ятої статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, виходячи з презумпції вини особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини.

Разом з тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18).

Відповідно до статті 3 Закону України 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно статті 6 Закону 1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

За змістом статей 35, 36 зазначеного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідне рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний прийняти протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Підстави відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені ст. 37 вказаного Закону, їх перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначено, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі - 60 061,67 грн..

У порушення вимог ст. 36.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не узгодив із потерпілим розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування, що призвело до звернення позивача до суб`єкту оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 задля визначення дійсного розміру матеріальної шкоди.

Щодо посилання апелянта, що наданий позивачем висновок експерта не може бути належним доказом на підтвердження визначення вартості пошкодження транспортного засобу.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Положення статей 76, 102 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Згідно з абзацом чотирнадцятим пункту 4.14 розділу ІV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня1998 року № 53/5 (далі Інструкція № 53/5), у вступній частині висновку експерта зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України або за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

З 15 грудня 2017 року набрали чинності зміни до ЦПК України, зокрема, в частині викладення статті 106 цього Кодексу у редакції, яка визначає можливість складання експертного висновку за зверненням учасника справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до частин першої, другої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Частина 3 вказаної статті встановлює, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Тобто, судова експертиза може проводитися до звернення особи до суду з відповідним позовом, однак, вона повинна стосуватися безпосередньо обставин, явищ, речей тощо, які безпосередньо стануть предметом судового дослідження.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про судову експертиза» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Отже, судово-експертна діяльність може проводитись фахівцями (експертами) з відповідних галузей знань, що й було вчинено, за обставинами даної справи, субєктом оціночної діяльності при виконанні висновку за Звітом № 33-22 від 15.08.2022 року.

Таким чином, судова експертиза - це експертиза проведена експертом (фахівцем) щодо дослідження процесів, явищ, предметів тощо, які є або будуть предметом судового розгляду, а не тільки експертиза, яка призначена судом.

З огляду на вказане колегія суддів вважає, що вказаний висновок наданий позивачем як доказ для визначення вартості матеріального збитку, а не як висновок експерта.

Відповідно до частин першої третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 192/875/17, провадження № 61-12580ск19, від 15 червня 2022 року у справі № 462/3625/15-ц, провадження № 61-3226св21.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач не надав апеляційному суду належних, допустимих доказів (іншого висновку експерта тощо) у спростування доказів позивача, а саме - визначення вартості матеріального збитку. Будь-яких клопотань, у тому числі про призначення будь-якої експертизи у цій частині не подали.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» відсутні.

Дата ухвалення рішення, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» залишити без задоволення.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 15 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе