Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1438/23
Провадження №: 2/332/50/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Погрібної О.М., при секретарі судового засідання Пономаренко Л.Д., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача адвоката Кари Р.Т., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом адвоката Каверіної Вікторії Павлівни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява адвоката Каверіної Вікторії Павліни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , уродженця с. Н.Казанка Чернігівського району Запорізької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Василівка Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною донькою свого батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вона, як донька померлого, є спадкоємцем першої черги за законом. Окрім неї спадкоємицею першої черги за законом є її рідна сестра - ОСОБА_1 31 січня 2023 року вона звернулась до нотаріуса з метою подання відповідної заяви на отримання спадщини за законом, але нотаріусом їй надано роз`яснення, про неможливість прийняття заяви на отримання спадщини та в подальшому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що оскільки вона не проживала разом з батьком на час смерті, нею було пропущений строк, необхідний для подання заяви на отримання спадщини, та запропоновано звернутися до суду з відповідною позовною заявою про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.

В обґрунтування пропуску строків на подання заяви для прийняття спадщини, зазначає наступне: 25 лютого 2022 року в зв`язку з повномасштабною збройною агресією Російської федерації позивачу довелось залишити своє місце проживання. Позивач змушена була проживати в інших регіонах України, а з 25 квітня 2022 року по теперішній час зареєстрована та проживає в м. Українка Київської області, в статусі внутрішньопереміщеної особи. (Довідка ВПО № 3235- від 25.04.2022 року, видана УСЗН Обухівської РДА). В місті Василівка залишився проживати батко позивачки та її рідна сестра, відповідачка у справі. Батько був чоловіком похилого віку, на момент виїзду позивачки з місця проживання йому було 84 роки. Стан його фізичного здоров`я не дозволяв йому самостійно користуватись засобами зв`язку, тому про стан його здоров`я завжди дізнавалась від сестри. Однак, відповідачка приховала від позивачки той факт, що батько помер, продовжувала казати про нього, як про живого. Про те, що батько помер, позивачка довідалась в січні 2023 року випадково, від знайомих, які залишились в м. Василівка. 31 січня 2023 року нею була подана заява до органів нотаріату. Також, позивачці стало відомо про те, що відповідачка навмисно приховала від нотаріуса про наявність інших спадкоємців.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачем пропущено строк на прийняття спадщини, встановлений ст. 1270 ЦК України. Відтак, вона просить суд встановити додатковий строк тривалістю один місяць для прийняття спадщини.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2023 року позовну заяву адвоката Каверіної Вікторії Павлівни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, - залишено без руху, надано п`ять днів для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2023 року було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні в порядку загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17.09.2023 року витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Петренко Світлани Володимирівни копію спадкової справи № 15/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2023 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті.

Від представника позивачки адвоката Каверіної Вікторії Павлівни в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без її участі, вимоги позову підтримує та просить його задовольнити.

Від представника відповідача адвоката Кари Р.Т. надійшов відзив за позовну заяву, у якому вона заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивач виїхала з окуповоної території 25.04.2022 року та в неї було достатньо часу для подання заяви про прийняття спадщини. До того ж позивачу було відомо про смерть батька, оскільки ОСОБА_1 повідоміла її про це відразу і не приховувала цього факту.

Від представника позивача адвоката Каверіної В.П. до суду надійшла відповідь на відзив, де вона повідомила, що відповідач при подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини не ззначила про наявність ще одного спадкоємця ОСОБА_2 . Крім того необізнаність позивача про смерть батька, є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи, з`ясувавши позицію сторін, дослідивши наявні письмові докази, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява адвоката Коверіної Вікторії Павліни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , уродженця с. Н. Казанка Чернігівського району Запорізької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Василівка Запорізької області. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною донькою свого батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вона, як донька померлого, є спадкоємцем першої черги за законом. Окрім неї спадкоємицею першої черги за законом є її рідна сестра - ОСОБА_1 . В 2023 році вона звернулась до нотаріуса з метою подання відповідної заяви на отримання спадщини за законом, але нотаріусом їй надано роз`яснення, про неможливість прийняття заяви на отримання спадщини та в подальшому видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що оскільки вона не проживала разом з батьком на час смерті, нею було пропущений строк, необхідний для подання заяви на отримання спадщини, та запропоновано звернутися до суду з відповідною позовною заявою про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.

Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В. на звернення ОСОБА_2 повідомила, що оскільки заявницею у встановлений законом строк не була подана заява про прийняття спадщини та відсутні докази проживання за однією адресою з померлою на день смерті, їй необхідно звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Як роз`яснює у п. 24 Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позиваки - ОСОБА_3 , уродженець с. Н. Казанка Чернігівського району Запорізької області (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 ).

Факт родинних відносин між позивачкою та її померлим батьком підтверджується свідоцтвом про народження позивача ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 , в якому зазначено, що батьком позивача є ОСОБА_3 ; свідоцтвом про шдюб серії НОМЕР_3 від 24.01.1981 року, відповідно до якого ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ».

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі їм заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини.

24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала відкритий воєнний напад із застосуванням усіх видів озброєння на територію України. 24 лютого 2022 року Президент - України ОСОБА_6 видав Указ № 2102-ІХ "Про введення воєнного стану в Україні" з наступними змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом № 2263-ІХ від 22.05.2022) строком на 90 діб, в подальшому строк був продовжений, воєнний стан триває досі. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації на території України тимчасово не працювали нотаріуси та був відсутній доступ до Державних реєстрів, однак це не перешкоджало позивачці звернутися до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини у визначений законодавством строк.

28.02.2022 року прийнято Постанову Кабінету міністрів України про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану №164 та Наказом Міністерства юстиції України від 11.03.2022 року № 1118/5 затверджено зміни до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату, який набрав чинності 19.03.2022 року, також внесено зміни до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5,відповідно до яких:

- в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини;

- в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу;

- забороняється видача свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі, заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі.

Через прийняття змін та Наказу Міністерства юстиції України від 11.03.2022 року, постанови КМУ від 24.06.2022 року, 11.07.2022 року, МЮУ надало роз`яснення, що за загальним правилом, строк прийняття спадщини становить 6 місяців із дня її відкриття, проте з урахуванням вищезгаданих змін, перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Отже строк для подачі заяви про прийняття спадщини було визначено у 10 місяців.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. А в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

Отже, зміни в свою чергу означають, що, якщо за звичайних умов спадкова справа заводиться за місцем відкриття спадщини (місцем відкриття згідно ст. 1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця, за відсутності такого - місцезнаходження основної частини майна), то в умовах воєнного стану спадкова справа може бути заведена будь-яким нотаріусом без жодних застережень щодо місця.

Верховний суд у справі № 127/2897/13-ц у постанові від 21.07.2022 року звертає увагу на тому, що сам по собі факт введення в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року та продовження його не є підставою для поновлення пропущеного строку, встановленого законом для вчинення процесуальної дії.

Так, відповідно до довідки внутрішньо переміщеної особи № 3235- від 25.04.2022 року, виданої УСЗН Обухівської РДА на ім`я ОСОБА_2 , остання тимчасово зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 25.04.2023 року. Тобто, перебуваучи вже на підконтрольній Україні території з 25.04.2023 року, у позивачки ще було 8 місяців і 9 днів для подачі будь-якому нотаріусу заяви про відкриття спадщини після смерті її батька.

Однак, позивачка даним правом не скористалась, поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій суду не навела, доказів на підтвердження поважності пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини не надала.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Єдиною підставою для поновлення строку для прийняття спадщини, позивачка навела необзнаність про смерть батька ОСОБА_3 , інформацію про яку, на думку позивачки, приховала відповідачка.

Суд зауважує, що згідно вимог ЦПК України, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки та відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із вказаних положень прослідковується можливість застосування принципу «affirmanti incumbit probatio» який означає, що «хто стверджує, той і доводить».

Процес доказування для позивача починається до порушення судочинства, оскільки за п. 5 , п. 8 с. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

В даній справі на позивача покладається обов`язок довести обставини про те, що їй не було відомо про смерть батька. Про вказані обставини позивач повинен надати докази, при цьому, відповідач має зустрічний обов`язок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень, тягар доказування позивача існує завжди, в свою чергу відповідач обирає варіант захисту від активного заперечення до повного мовчання.

Про те, що сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову йдеться у Постанові ВС від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах.

Застосування принципу змагальності виключає можливість застосування концепції негативного доказу. У Постанові ВС від 27.05.2020 року у справі № 2-879/13 Верховний Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Саме позивач пов`язує себе своєю ініціативою, тому він завжди є активною стороною.

Як на підставу для задоволення позовнх вимог, позивачка послалась на необізнаність про смерть батька ОСОБА_3 . Та попри це, до позовної заяви не додано жодного доказу, який би підтверджував дану обставину.

На підтвердження обставин, викладених позовній заяві, позивачка надала наступні докази:

-Копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ;

-Копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ;

-Копію свідоцтва про шлюб ОСОБА_2 ;

-Копію заяви про прийняття спадщини;

-Копію відповіді нотаріуса;

-Копію довідки ВПО;

-Копію паспорта та ідентифікаційного коду позивачки.

Жодний із перелічених доказів не підтверджує факт необізнаності позивачки про смерть її батька ОСОБА_3 .

Натомість допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомив, що він разом з відповідачкою здійснював догляд за ОСОБА_3 аж до його смерті. Вони разом з дружиною опікувались батьком, доглядали його, лікували, купували продукти харчування та одяг, а також все необхідне для його проживання. В останні дні його життя батько дружини, не зважаючи на те, що він був в повній свідомості та розумінні значення своїх дій, був лежачим та тяжко хворим. Саме тому вони з дружиною не могли покинути його в такому стані та виїхати на підконтрольну Україні територію, в той час, коли озброєні війська окупували м. Василівка. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 і в цей день його поховали на місцевому цвинтарі біля могили його дружини. В день поховання позивачка проживала у своєї двоюрідної сестри ОСОБА_8 у сусідньому районі смт. Михайлівка. Поховання відбувалось під обстрілами, тому все відбувалось скромно та за відсутності людей. Після поховання дружина подзвонила ОСОБА_9 та повідомила про смерть батька. Оскільки в день смерті батька велись активні бойові дії та обстріли стояло питання де поховати батька, чи у дворі будинку чи все-таки на цвинтарі. Дружина наполягла поховати батька на цвинтарі біля його дружини. Після поховання сусіди та знайома дружини ОСОБА_10 пом`янули батька. Через декілька місяців дружині подзвонила позивачка та запитала, де все таки поховали батька, на якому цвинтарі та чи біля матері, на що дружина відповіла, що батька поховали на цвитнатрі біля матері. Свідок стверджував, що позивачці було достовірно відомо про смерть батька, але вона ним ніколи за життя не цікавилась, не допомогала йому, тому про нього часто і не згадувала.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомила, що вона добре знає родину ОСОБА_11 , оскільки проживає недалеко біля них. В тісних дружніх стосунках не перебуває, але війна та горе заставило зблизитись. Про стосунки між сестрами їй нічого не відомо. День смерті ОСОБА_3 добре пам`ятає. Після поховання батька ОСОБА_1 вони зібрались за поминальним обідом та після цього ОСОБА_1 подзвонила сестрі ОСОБА_9 , в якої в цей час проживала позивачка та в її присутності повідомила про смерть батька і де його поховали.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави…» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як вбачається із копії спадкової справи № 15/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Петренко С.В., справа заведена на підставі заяви відповідачки ОСОБА_1 . У заяві про відкриття спадщини ОСОБА_1 вказала нотаріусу на наявність іншого спадкоємця за законом, дочки померлого ОСОБА_2 , що співпадає з даними позивача, та в свою чергу спростовує доводи позивачки про приховання відповідачкою інформації про наявність інших спадкоємців.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність пропуску строку для прийняття спадщини в кожному конкретному випадку окремо.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

На основі всебічно з`ясованих обставин, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи відсутність у позивача поважної причини пропуску строку на прийняття спадщини та недоведеність нею необізнаності та приховання від неї інформації відповідачкою про смерть спадкодавця, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову адвоката Каверіної Вікторії Павлівни в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Повний текст рішення суду складено 09 лютого 2024 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , рнкопп НОМЕР_4 .

Представник позивача адвокат Каверіна Вікторія Павлівна, адреса: Київська область, Обухівський район, м.Українка, пр-т Дніпровський, 25/108.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 , рнокпп НОМЕР_5 .

Представник відповідача: адвокат Кара Руслана Теодозіївна, м.Запоріжжя, вул.Олександра Говорухи, 26А/68.

Суддя: О.М.Погрібна