Провадження № 2/638/1971/24
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Агапова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Гасан М.С.,

представника позивача: Бігдан О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», в якому просив стягнути з відповідача 104 452,96грн., що складаються із заборгованості із заробітної плати в розмірі 16 020,00грн. та середнього заробітку за період затримки виплати заробітної плати та видачі трутової книжки при звільненні, в розмірі 88 432,96грн. (станом на 20.10.2023р.).

В обґрунтування позову зазначено, що із вересня 2014р. по 26.02.2021р. ОСОБА_1 працював у Комунальному некомерційному підприємстві Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (далі - КНП ХОР «ЦЕМД та МК», Відповідач) на посаді водія автотранспортних засобів КГП ХОР «ЦЕМД та МК.

Позивач вказує, що під час його звільнення, відповідачем в порушення ст.47, ч.5 ст.235 КЗпП України, ОСОБА_1 не було видано трудову книжку в день звільнення.

03.07.2023р. позивач звернувся до відповідача із вимогою, зокрема, про видачу трудової книжки, не виданою під час звільнення, шляхом направлення на поштову адресу Позивача. Проте, листом від 09.08.2023р. відповідач відмовив у поверненні трудової книжки, посилаючись на гі.7.1 Інструкції №58 та стверджуючи, що трудова книжка, нібито, може видаватися лише під особистий підпис працівника.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

23.11.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де зазначено, що у період з 26.02.2021 року по 03.07.2023 року позивач взагалі не звертався до КНП ХОР «ЦЕМД та МК» з приводу отримання трудової книжки. Вказане, на думку відповідача, унеможливило її видачу, оскільки відповідно до наказу Держкомстату та Міноборони від 25.12.2009 № 495/656 та пункту 7.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мін`юсту і Мінсоцзахисту від 29.07.1993 року № 58, трудова книга видається особисто під підпис власнику книги.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 08.02.2024 закрито провадження в частині стягнення з відповідача 16 020,00грн. заборгованості із заробітної плати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився.

07.02.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача у відкритому судовому засіданні, суд встановив.

Згідно наказу № 503-к від 19.04.2014 ОСОБА_1 в прийнятий на посаду водія швидкої та невідкладної медичної допомоги 1 класу відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги №7 по переводу з КП «Автобаза ШМД м. Харкова» з 19.08.2014

Наказом № 100-к від 26.02.2021 ОСОБА_1 звільнений 26.02.2021 за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

В матеріалах справи не міститься доказів видачі трудової книжки ОСОБА_1 в день його звільнення.

03.07.2023р. позивач звернувся до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» із вимогою, зокрема, про направлення трудової книжки на адресу ОСОБА_1 .

Листом від 09.08.2023р. №02-872 відповідач відмовив у поверненні трудової книжки, посилаючись на п.7.1 Інструкції Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» № 58 від 29.07.1993.

Статтею 48 КЗпП України передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуть на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Відповідно до положень статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Частиною 5 статті 235 КЗпП України визначено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

За змістом зазначеної норми закону середній заробіток у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки виплачується працівникові, якщо така затримка призвела до вимушеного прогулу працівника, тобто затримка видачі трудової книжки перешкодила його працевлаштуванню.

Отже, для застосування цієї норми права необхідно наявність таких умов: затримка у видачі трудової книжки; вина власника або уповноваженого ним органу; вимушений прогул, викликаний затримкою видачі трудової книжки.

Під час розгляду справи будь-яких доказів, що позивач внаслідок неотримання ним трудової книжки мав перепони щодо працевлаштування на іншу роботу або звернення для постановки на облік у центр зайнятості, не надано, як і не доведено вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки.

Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 761/29172/18

Також при прийнятті рішення судом враховано, що із заявою щодо отримання трудової книжки позивач звернувся до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» лише у липні 2023 року та до цього часу не проявляв ініціативи в отриманні трудової книжки та не намагався самостійно отримати трудову книжку.

Щодо тверджень представника позивача про не направлення відповідачем трудової книжки на адресу позивача.

Пунктом 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на працівників передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення; при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки.

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Таким чином, вказана норма допускає можливість (а не обов`язок) пересилання трудової книжки на адресу працівника поштою.

У зв`язку з викладеним, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи необгунтованість позовних вимог та факт несплати судового збору при подачі позову до суду у зв`язку із законодавчим звільненням від його сплати, підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, п.4 ч.1 ст.255, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 09.02.2024 року.

Суддя Р.О. Агапов