Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" січня 2024 р. Справа № 608/608/23

Номер провадження2/608/91/2024

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Запорожець Л. М.

за участю секретаря судового засідання Фаштиковської М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Чорткова справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної Ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товстенської селищної Ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.04.2008р. Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, а саме земельна ділянка, яка розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,51 га., кадастровий номер :01:001:0251. Згідно даних приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Усик Г.Я. спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 не заведено. Будь-якого свідоцтва про прийняття спадщини не видавалось. Інформації про заповіти від імені спадкодавця немає. Згідно довідки за №35 від 12.01.2023р., виданої Свидівським старостинським округом Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, на час відкриття спадщини спадкодавець проживала та була зареєстрована одна.

Позивач ОСОБА_1 , будучи донькою для спадкодавця ОСОБА_2 , є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті. Інших родичів немає.

У відповідності до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У зв`язку із тим, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї мами ОСОБА_2 , вона у лютому 2023 року звернулась до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Усик Г.Я. з приводу оформлення спадщини на земельну ділянку, яка розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,51 га., кадастровий номер :01:001:0251. Проте, в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно позивачу було відмовлено. Дана відмова мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщини, оскільки вона не зверталася до нотаріуса із відповідною заявою у встановлений строк, а також не може надати довідки про своє проживання із спадкодавцем на день її смерті, а також необхідно вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно, оскільки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо зареєстрованого права власності спадкодавця на згадане вище майно станом на 06.02.2023р. відсутня.

У відповідності до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 ЦК України). З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом, втрачає право на спадщину коли він не звертається до нотаріуса у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, або якщо він не проживав із спадкодавцем на день його смерті.

Відповідно до закону ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, адже постійно проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 на час її смерті.

Так, у відповідності до акту про фактичне проживання без реєстрації від 14.02.2023р. позивачка ОСОБА_1 з січня 1991 року постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Належність на праві власності вищезазначеної земельної ділянки померлій підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ТР №047016 та листом відділом №1 Управління у Чортківському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 24.11.2021р. з якого вбачається, що у ОСОБА_2 у власності була земельна ділянка площею 2,51 га, яка розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, про що було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ТР №047016.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам було звернуто увагу на наступне.

Згідно п.3.1 даного Листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

П. 3.3 Листа вказує на те, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди правомірно задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, земельні ділянки щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факт проживання однією сім`єю з особою до дня її смерті.

Представник позивачки адвокат Калінніков М.О. подав суду письмову заяву про розгляд справи без участі позивачки та його, як її представника. Позовну заяву підтримують, просять задоволити в повному обсязі.

Суд, вислухавши представника заявниці адвоката Каліннікова М.О., допитавши свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає до повного задоволення виходячи із наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 10.04.2008 року.

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді нерухомого майна, а саме земельна ділянка, яка розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,51 га., кадастровий номер :01:001:0251.

Згідно даних приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Усик Г.Я. спадкової справи до майна померлої ОСОБА_2 не заведено. Будь-якого свідоцтва про прийняття спадщини не видавалось. Інформації про заповіти від імені спадкодавця немає.

Згідно довідки за №35 від 12.01.2023 , виданої Свидівським старостинським округом Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області, на час відкриття спадщини спадкодавець проживала та була зареєстрована одна.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи донькою для спадкодавця ОСОБА_2 , є єдиним спадкоємцем за законом після її смерті. Інших родичів немає.

У відповідності до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Будучи єдиним спадкоємцем за законом після смерті своєї мами ОСОБА_2 , позивачка у лютому 2023 року звернулась до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Тернопільської області Усик Г.Я. з приводу оформлення спадщини на земельну ділянку, яка розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,51 га., кадастровий номер :01:001:0251. Проте, в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно позивачці було відмовлено.

Дана відмова мотивована тим, що позивач ОСОБА_1 вважається такою, що не прийняла спадщини, оскільки вона не зверталася до нотаріуса із відповідною заявою у встановлений строк, а також не може надати довідки про своє проживання із спадкодавцем на день її смерті, а також необхідно вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно, оскільки у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація щодо зареєстрованого права власності спадкодавця на згадане вище майно станом на 06.02.2023р. відсутня.

У відповідності до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.1270 ЦК України)

Згідно ст. 1269 Цивільного кодексу України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

У статті 1269 Цивільного кодексу України передбачені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 1272 Цивільного кодексу України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом, втрачає право на спадщину коли він не звертається до нотаріуса у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, або якщо він не проживав із спадкодавцем на день його смерті.

Відповідно до Закону позивачка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із матір`ю ОСОБА_2 на час її смерті.

Вказане стверджується актом про фактичне проживання без реєстрації від 14.02.2023, з якого вбачається. що ОСОБА_1 з січня 1991 року постійно проживала разом з спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, даний факт підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які підтвердили той факт, що дві хати стоять на одному подвір`ї під різними номерами, на одній земельній ділянці. ОСОБА_1 після того, як побудували новий будинок забрала до себе маму з старого будинку та вони проживали разом до дня смерті ОСОБА_2 , яку позивачка доглядала , лікувала та поховала.

Належність на праві власності земельної ділянки померлій підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку Серії ТР №047016 та листом відділом №1 Управління у Чортківському районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 24.11.2021р. з якого вбачається, що у ОСОБА_2 у власності була земельна ділянка площею 2,51 га, яка розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про що було видано Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ТР №047016.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам було звернуто увагу на наступне.

Згідно п.3.1 даного Листа право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

П. 3.3 Листа вказує на те, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди правомірно задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, земельні ділянки щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину.

Згідно з положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу).

За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема факт проживання однією сім`єю з особою до дня її смерті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Проаналізувавши зміст вимог заявника, можна зробити висновок, що предметом розгляду у цій справі є не оскарження правомірності дій заінтересованої особи, а встановлення факту, що має юридичне значення

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі

правовідносини, що виникають у державі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, оскільки, встановити даний факт в іншому порядку неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 Цивільного кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 391, 392, 1268 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 13, 76, 80, 82, 315, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товстенської селищної Ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме: що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживала із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини та вважається такою, що прийняла спадщину.

Визнати право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 , на земельну ділянку, площею 2,51 га із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Свидівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, кадастровий номер :01:001:0251.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 09 лютого 2024 року.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи " " ______________ року.

Рішення набрало законної сили " " ________________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію рішення видано " " _______________ року.

Секретар: