Справа № 738/2010/23
№ провадження 2/738/29/2024
09 лютого 2024 року Менський районний суд Чернігівської області
головуючого - судді: Савченка О.А.
секретаря судового засідання: Лях Н.М.
представника позивача: адвоката Омельяненко Л.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Менська міська рада Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовною заявою в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивує наступним. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини. Так, ОСОБА_2 з жовтня 2019 року залишила дитину і виїхала в невідомому напрямку. З того часу дитиною не цікавиться, з ним не спілкується, а 10 жовтня 2023 року подала заяву про добровільну відмову від ОСОБА_3 , в якій просить позбавити її батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 . Дитина на даний час проживає разом зі своїм батьком (позивачем), який піклується про нього, забезпечує матеріально, займається його вихованням. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що відповідачка добровільно відмовилась від свого сина, позивач, в інтересах малолітнього сина, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її сина ОСОБА_3 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Омельяненко Л.І. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, проти винесення заочного рішення по справі не заперечували. Після перерви в судове засідання не з`явились, надали заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, в установлений судом строк відзиву на позовну заяву та будь - яких заперечень з приводу позовних вимог і доказів суду не надала.
Представник третьої особи - Менської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, до суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують, про що надали суду висновок.
За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість завершення розгляду справи без участі сторін та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
З наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про народження (а.с.14) вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 , являючись матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично не проживає з своїм сином, не піклується про нього, не приймає участі у вихованні, не цікавиться його життям та здоров`ям, не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини. Все це, на думку суду, свідчить про свідоме ухилення відповідачки від виконання, покладених на неї законом, батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Згідно заяви, посвідченої приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Слєсарєвим В.В. 10 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).
Згідно позиції третьої особи у справі - Менської міської ради Чернігівської області, останні вважають за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, затверджений рішенням виконавчого комітету Менської міської ради Чернігівської області № 319 від 08 листопада 2023 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав матері» (а.с.21-23).
Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Оцінюючи проблему забезпечення якнайкращих інтересів малолітнього ОСОБА_3 , суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з батьками надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад, коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати батькам сприяння у виконанні ними своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність сім`ї піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не може служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.
В ситуації що розглядається, відповідачка протягом тривалого часу не піклується про свого сина, не виявляє бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновлення материнського зв`язку із дитиною. Навіть в період судового розгляду справи відповідачка жодним чином не продемонструвала суду свого бажання у встановленні сімейних стосунків з сином і в такій ситуації, на думку суду, без бажання відповідача держава позбавлена можливості посприяти їй у виконанні нею своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї.
Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини», ч.7, 8 ст.7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, саме зважаючи на які суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 беззаперечно має бути позбавлена батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , від виховання якого вона свідомо ухиляється, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не утримує матеріально, не спілкується з ним, не цікавиться його життям та здоров`ям, у зв`язку з чим суд і прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Враховуючи, що ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 30 листопада 2023 року позивача ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави 1073 гривні 60 копійок судового збору.
Керуючись ст.ст. 164 - 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 79, 80-85, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Менська міська рада Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно її малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 ) 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко