Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

31 січня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

за участю секретаря судового засідання Скраль В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчиненого злочину,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

В обґрунтування позову вказує, що 24.02.2019 р. близько 23 год. 56 хв., в м. Ужгород, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Заньковецької в напрямку вул. Минайська, на регульованому пішохідному переході навпроти будинку 62 по вул. Грушевського, проявив неуважність, діючи необережно зі злочинною самовпевненістю, не дотримуючись п.п. 2.3(б), 12.3 та 18.1 ПДР України, маючи технічну можливість об`єктивно оцінити дорожні умови та обстановку, не застосувавши своєчасно екстрене гальмування допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху транспортного засобу, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 78 від 25.03.2019 р., ОСОБА_1 , отримані тілесні ушкодження у вигляді: політравма, забій м`яких тканин голови, ЗТТГК, закритий перелом 5-6 ребер справа, закритий перелом акроміального кінця правої ключиці із зміщенням, забій правої легені, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

З 25 лютого по 10 квітня 2019 р., позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні Ужгородської ЦМКЛ, переніс тяжку операцію по вживленню в ключицю імплантата - титанової пластини. Також йому були зашиті рвані рани над лівим оком і над коліном правої ноги. У подальшому по 21 квітня того ж року, знаходився на амбулаторному лікуванні.

Під час лікування ОСОБА_1 та його дружиною придбано імплантат вартістю 7500,00 грн. та відповідно лікарських засобів на загальну суму 12265,68 грн.

Також зазначає, що Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10.03.2022 року у справі № 308/3599/19 підсудного ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, звільнено, а кримінальне провадження закрито, на підставі п.1 ч.2 п.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за цей злочин.

Позивач вказує, що по теперішній час права рука зі вживленим в ключицю титановим імплантантом болить і погано рухається. Внаслідок травми голови в нього погіршився зір. До ДТП ноги не боліли, а зараз суглоби обох ніг постійно ниють. При зміні погоди настає такий біль, що необхідно приймати обезболюючі та заспокійливі ліки.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь - 19765,68 грн. матеріальної шкоди, 100 000 грн. завданої йому моральної (немайнової) шкоди та витрати на правничу допомогу у розмірі -1000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення справи до суду не надходило, а тому суд вважає, що у відповідності до ч.1ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних у ній доказів та постановити заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24.02.2019 р. близько 23 год. 56 хв., в м. Ужгород, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Заньковецької в напрямку вул. Минайська, на регульованому пішохідному переході навпроти будинку 62 по вул. Грушевського, проявив неуважність, діючи необережно зі злочинною самовпевненістю, не дотримуючись п.п.2.3(б), 12.3 та 18.1 ПДР України, маючи технічну можливість об`єктивно оцінити дорожні умови та обстановку, не застосувавши своєчасно екстрене гальмування допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проходив проїзну частину дороги зліва направо по напрямку руху транспортного засобу, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 78 від 25.03.2019 р., ОСОБА_1 , отримані тілесні ушкодження у вигляді: політравма, забій м`яких тканин голови, ЗТТГК, закритий перелом 5-6 ребер справа, закритий перелом акроміального кінця правої ключиці із зміщенням, забій правої легені, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Встановлено, що Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 10.03.2022 року у справі № 308/3599/19 підсудного ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження закрито, на підставі п.1 ч.2 п.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку давності для притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Із абз.1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З копії Рахунка на оплату № ПЛ-2602-001 від 26.02.219 року встановлено, що ОСОБА_1 придбав вироби медичного призначення для ключиці на суму - 7500 грн.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що дії відповідача пов`язані із заподіянням позивачу шкоди знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку із наслідками, що настали, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 7500 грн., є підставним, а тому підлягає до задоволення.

Що стосується вимог позивача про відшкодування витрат за придбання лікарських засобів на загальну суму - 12265,68 грн., то на думку суду, такі до задоволення не підлягають, оскільки з нечитабельних копій чеків, які долучено до матеріалів справи, неможливо встановити та підтвердити розмір витрат, які було здійснено ОСОБА_1 саме на придбання лікарських засобів під час лікування після дорожньо-транспортної пригоди.

При вирішення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача, спричиненої останньому моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої-третьої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з положеннями частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до пункту 3 статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації , ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування , а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду N 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних і т.д.), які випробував позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Згідно з пунктами 4, 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 від час вирішення питання про відшкодування моральної шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Вирішуючи дану позовну вимогу, суд, виходить з того, що відшкодування моральної шкоди повинно бути спрямоване на досягнення сатисфакції і не може бути джерелом до збагачення позивача.

Суд враховує, що відповідач не вжив жодних заходів щодо відшкодування спричиненої позивачу шкоди, а навпаки змусив позивача витрачати свій час на пошук юристів, що завдало йому незручності, додаткові витрати та непотрібні емоційні хвилювання.

Враховуючи те, що дії ОСОБА_2 знаходяться в причинному зв`язку з тим, що позивач зазнав моральних страждань, оскільки за захистом своїх прав вимушений був звернутися до суду, суд виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку, що підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 33 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки на думку суду саме цей розмір буде відповідати спричиненій позивачу моральній шкоді, а розмір шкоди в сумі 100 000 грн. з врахуванням фактичних обставин справи, на думку суду є завищеним, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Крім цього, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь - 1000 грн. затрачених на правничу допомогу, то така вимога не підлягає до задоволенню, оскільки є непідтвердженою жодним належним та допустимим доказом.

Керуючись ст.ст.5,12,76,81,82,89,200,209,263,265 ЦПК України, ст.ст.16,23,1167,1177 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 ) - 7500 грн. спричиненої матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 ) 33 000 грн. спричиненої моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 06.02.2024 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М. Малюк