Справа № 209/3424/23
Провадження № 2/209/89/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Решетник Т.О.,

за участю секретаря Рябухи Н.В.,

розглянувши в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача.

У червні 2023 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку за даною адресою.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 на підставі ордеру №204 від 15.03.1994 року виданого виконавчим комітетом Заводською радою народних депутатів міста Дніпродзержинська отримав у користування квартиру АДРЕСА_2 . Ордер видано на підставі рішення №35 від 11.02.1994 року виконкому Дніпровської ради народних депутатів м. Дніпродзержинська. На вищезазначених підставах він виступив уповноваженим квартиронаймачем. Членами сім`ї квартиронаймача, на момент видачі ордеру, були: ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_5 (дочка), ОСОБА_6 (дочка). Квартира, на теперішній час, не приватизована та належить до комунальної форми власності. На теперішній час у квартирі зареєстровані, окрім самого квартиронаймача, члени його сім`ї: ОСОБА_1 (дружина); ОСОБА_4 (дочка); ОСОБА_3 (дочка). Вже протягом тривалого часу, однак не менше ніж з 10.09.2015 року по 03.05.2023 року за місцем реєстрації їх діти фактично не проживають у квартирі, що підтверджується Актом про не проживання від 10.05.2023 року. Відповідачам не чиняться перешкоди у користуванні квартирою, вони не зверталися до органів поліції з даного приводу. Реєстрація відповідачів за адресою місця мешкання порушує права позивачів та спричиняє чималі матеріальні витрати на оплату комунальних витрат за утримання квартири. Також позивачі не можуть звернутися до відповідних служб міста для оформлення субсидії на квартиру, оскільки основні витрати по утриманню квартири несуть позивачі, інші члени родини не допомагають в утриманні квартири.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.08.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 24.10.2023 року було витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Заяви (клопотання) учасників справи

Представник позивачів адвокат Донець В.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явились без поважних причин, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України, про поважність причин неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертались, а також не скористались правом надання відзиву на позовну заяву та доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Представник третьої особи Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_2 отримав у користування квартиру АДРЕСА_2 , на підставі ордеру №204 від 15.03.1994 року виданого виконавчим комітетом Заводською радою народних депутатів міста Дніпродзержинська, особовим рахунком № НОМЕР_1 , копією технічного паспорту на квартиру (а.с. 20, 22, 23-25).

Згідно копії довідки про склад сім`ї № 001230300 від 11.05.2023 року, виданої спеціалістом з обслуговування населення ТОВ «Абонент XXI» разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані особи: ОСОБА_1 (дружина); ОСОБА_4 (дочка); ОСОБА_3 (дочка).

Згідно Акту № 168 про не проживання КП КМР «Добробут» від 10.05.2023 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсно не проживає за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року та по 03.05.2023 року, про що підтверджують сусіди.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 із заявами та повідомлення до Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області з приводу перешкоджання у мешканні у житловому приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 не зверталась, що підтверджується довідкою № 44/12482 від 13.06.2023 року.

Відповідно до відомостей з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відомостей про перетин державного кордону України щодо відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не виявлено.

Згідно змісту позову, угоди між позивачами та відповідачами про безоплатне чи платне користування жилим приміщенням немає. Реєстрація відповідачів порушує право позивачів, як відповідальних користувачів квартири, розпорядитися належним їй майном.

Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Стаття 47 Конституції України зазначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2ст.65 ЖК Української РСР).

Відповідно до ст. 107 ЖК Української РСР наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 квітня 1985 року №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" відповідно до ст. 107 ЖК УРСР наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Отже, на підставі ст.107 ЖК України наймач житлового приміщення або член його сім`ї може бути визнаний судом таким, що втратив право користування цим приміщенням, якщо фактичні дані свідчать про обрання ним іншого постійного місця проживання.

У пункті 27 рішення ЄСПЛ від 17 травня 2018 року у справі "Садов`як проти України" зазначено, що рішення про виселення становитиме порушення ст. 8 Конвенції, якщо тільки воно не ухвалене "згідно із законом", не переслідує одну із законних цілей, наведених у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не вважається "необхідним у демократичному суспільстві".

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з вимогами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Суд вважає, що відсутність відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 2015 року у квартирі АДРЕСА_2 є наслідком втрати права користування цим житловим приміщенням, відсутні будь-які угоди про порядок користування цим приміщенням відповідачами, тому перебування їх на реєстраційному обліку у належній позивачам квартирі перешкоджає здійсненню ними у повному обсязі прав, гарантованих Конституцією України.

Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст.13, 141 ЦПК України, судовий збір стягненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 76-89, 223, 258-265, 272, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП, НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради Дніпропетровської області (адреса: проспект Василя Стуса, 10/12, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51900); про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4 , що є підставою для зняття їх з реєстраційного обліку в органах державної реєстрації фізичних осіб.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 25.01.2024 року.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Т.О. Решетник