Житомирський апеляційний суд
Справа №278/3392/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М.
Категорія 84 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Павицької Т.М., Трояновської Г.С.,

з участю секретаря

судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 278/3392/20 за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Житомирський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

по цивільній справі №278/3392/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2023 року, постановлену під головуванням судді Дубовік О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просив: - замінити боржника у виконавчому проваджені з виконання виконавчого листа Житомирського районного суду Житомирської області №278/3392/20 від 10.09.2021 із нього на Житомирську обласну військову адміністрацію; - визнати вказаний виконавчий лист таким що не підлягає виконанню у частині: «стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль FORD Connect, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі кузов № НОМЕР_2 , 2004 року випуску, в сумі 61387,50 грн» Також просив стягнути на його користь безпідставно одержані стягувачем кошти в сумі 8730,92 грн на картковий рахунок, який відкритий у АТ КБ «ПриватБанк».

Заяву обґрунтовував тим, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 06.07.2021 у справі №278/3392/20 із нього на користь ОСОБА_2 стягнуто грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль «FORD Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі кузов № НОМЕР_2 , 2004 року випуску, в сумі 61387,50 грн.

10.09.2020 Житомирським районним судом Житомирської області було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні у Житомирському відділі державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центральному міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

28.03.2022 командиром в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_3 , начальником БТС ОСОБА_4 , головою Житомирської ОВА ОСОБА_5 та ОСОБА_1 підписано акт про примусове відчуження або вилучення майна, власником якого є ОСОБА_1 .

Враховуючи той факт, що транспортний засіб зазначений вище, вибув з його власності та відповідно до чинного законодавства України, з 28.03.2022 держава в особі Житомирської обласної військової адміністрації стала власником вказаного рухомого майна, виникла необхідність здійснення заміни боржника у виконавчому проваджені з виконання виконавчого листа Житомирського районного суду Житомирської області №278/3392/20 від 10.09.2021 з фізичної особи ОСОБА_1 на Житомирську обласну військову адміністрацію.

Зазначав, що моментом, коли процесуальні права та обов`язки у даній справі перейшли від нього на державу в особі Житомирської обласної військової адміністрації стало підписання 28.03.2022 вказаного вище акту примусового відчуження або вилучення майна.

Вважав, що необхідно визнати виконавчий лист Житомирського районного суду Житомирської області №278/3392/20 виданий 10.09.2021, таким що не підлягає виконанню в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на вказаний автомобіль.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2023 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить її скасувати та постановити нове рішення, яким його заяву задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що дана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановлена з неповно встановленими обставинами, які мають значення для справи, а також з грубим порушенням норм права, оскільки судом першої інстанції при прийнятті ухвали не було враховано доводів відповідача щодо наявності у спірних правовідносин процесуального правонаступництва та визнання рішення таким, що не підлягає виконанню

Зазначає, що автомобіль примусово вилучений, у зв`язку з чим його було примусово позбавлено права власності, кошти за примусово відчужене майно не виплачені, а виконавчі дії зі стягнення з нього на користь ОСОБА_2 за 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль FORD в сумі 61387,50 грн не припиняються. Таким чином, вважає, що «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства і вимогами захисту основних прав осіб в даному випадку не досягнуто.

Крім того, суд першої інстанції, постановивши ухвалу, не врахував того факту, що відмовляючи у задоволенні вимог, які описані в заяві, порушив основні його права та не врахував право боржника на захист від подвійного стягнення.

У поданому відзиві представник ОСОБА_2 адвокат Могильницька І.М. просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування і задоволення заяви ОСОБА_1 немає.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Захаркевич А.В. підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення, які відповідають їй.

ОСОБА_2 та її представник адвокат Могильницька І.М. заперечили щодо задоволення скарги і просили відмовити в її задоволенні.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи інші учасники в судове засідання не з`явились, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у їх відсутність, що відповідає положенням частини 2 статті 372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні заяви, місцевий суд мотивував своє рішення тим, що в даному випадку не настала жодна з обставин, яка може бути підставою для заміни сторони у провадженні. Посилання ОСОБА_1 на положення статті 55 ЦПК України щодо заміни сторони виконавчого провадження є помилковим, адже зобов`язання боржника перед кредитором не виконані, а Житомирська обласна військова адміністрація, надаючи згоду на примусове відчуження майна не брала на себе зобов`язань здійснити виплату боргу кредитору замість боржника.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками мотивуючи таким.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13.

Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Установлено, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області у справі 278/3392/20 від 06.07.2021 стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль у сумі 61387,50 грн та припинено режим спільної сумісної власності для всього майна, та для автомобіля зокрема, який залишився у власності боржника (а.с.10-15).

На підставі цього рішення, 16 вересня 2021 року було видано виконавчий лист (а.с.16).

25 жовтня 2021 року постановою державного виконавця Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бєльським О.С. було відкрито виконавче провадження № 67221274 з примусового виконання вище вказаного виконавчого листа і цього ж дня було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належить боржнику ОСОБА_1 (а.с.17-19).

28 жовтня 2021 року було накладено арешт на майко боржника, зокрема - транспортний засіб: Марка ТЗ: FORD Модель ТЗ: CONNECT Категорія ТЗ: ВАНТАЖНИЙ Рік виробництва ТЗ: 2004 VIN: WF0UXXTTPU4A19454 Номер кузова: WF0UXXTTPU4A19454 Номерний знак: НОМЕР_1 Колір ТЗ: ЖОВТИЙ (а.с. 20-21).

28 березня 2022 року командиром в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_3 , начальником БТС ОСОБА_4 , головою Житомирської ОВА ОСОБА_5 , за участю ОСОБА_1 підписано акт про примусове відчуження або вилучення майна. Згідно даного акту у відповідності до Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» здійснено примусове відчуження майна, власником якого є ОСОБА_1 , а саме автомобіля марки «FORD Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , Номер кузова (VIN) НОМЕР_4 , рік випуску 2004.» (а.с.22-23).

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно вимог частин 1-6 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Зважаючи на те, що Житомирська обласна військова адміністрація, надаючи згоду на примусове відчуження майна не брала на себе зобов`язань здійснити виплату боргу Кредитору замість Боржника, тому вважати її новим боржником за виконавчим провадженням підстав немає.

Крім того, примусове відчуження передбачає відшкодування його вартості саме власнику майна, а не третім особам.

З огляду на те, що кредитором не заявлялись вимоги щодо вилучення та передачі їй арештованого транспортного засобу, відсутні підстави вважати, що задоволення її майнових вимог можливо здійснити виключно за рахунок даного рухомого майна боржника.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на ту обставину, що автомобіль примусово вилучений, у зв`язку з чим його було примусово позбавлено права власності, кошти за примусово відчужене майно не виплачені, а виконавчі дії зі стягнення з нього на користь ОСОБА_2 за 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль FORD в сумі 61387,50 грн не припиняються є помилковим, оскільки примусове відчуження майна ОСОБА_1 відбулось не в ході виконавчого провадження, а на підставі Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (надалі Закон) примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості.

Згідно пункту 1 статті 4 цього Закону примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті.

Примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Право державної власності на майно виникає з дати підписання акту ( частини1, 3 стаття 7 Закону).

Права боржника, як власника відчуженого майна, врегульовані нормами ст. 9 вказаного Закону, де зазначено, що право на відшкодування вартості майна (далі - компенсацію) у разі його примусового відчуження в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану мають фізичні особи, у яких відчужені будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану або для відвернення чи ліквідації ситуацій, що стали причиною введення правового режиму надзвичайного стану, і відповідно їх правонаступники та спадкоємці.

За приписами статті 11 Закону для отримання наступної повної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного стану майно його колишній власник або уповноважена ним особа після скасування правового режиму воєнного стану звертається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем відчуження майна із заявою, до якої додаються акт і документ, що містить висновок про вартість майна. Для отримання наступної повної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму надзвичайного стану майно його колишній власник або уповноважена ним особа після скасування правового режиму надзвичайного стану звертається до органу, що прийняв рішення про таке відчуження, за місцем відчуження майна із заявою, до якої додаються акт і документ, що містить висновок про вартість майна.

Порядок розгляду заяв та здійснення виплат з метою наступної повної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 ЦК України, тобто до правочину щодо заміни кредитора висуваються ті ж вимоги, щодо форми укладання правочину, за яким виникло первісне зобов`язання.

Аналізуючи наведене, зобов`язання боржника перед кредитором не виконані, а Житомирська обласна військова адміністрація, надаючи згоду на примусове відчуження майна не брала на себе зобов`язань здійснити виплату боргу кредитору замість боржника, тому місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, яким суд надав належну правову оцінку.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, враховуючи, що оскаржена ухвала постановлена із додержанням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України наявні підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 25 жовтня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений: 04 квітня 2024 року.