КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/9443/22 Головуючий у суді І інстанції Скрипник О.Г.
Провадження № 22-з/824/70/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Голуб С.А.,

суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, про скасування державної реєстрації прав,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просила скасувати рішення реєстратора - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. № 12449741 від 27 квітня 2012 року про реєстрацію обтяження іпотекою квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за іпотекодержателем ТОВ «ОТП Факторинг».

Заочним рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року позов задоволено.

З урахуванням виправлених ухвалою суду від 06 лютого 2023 року описок, скасовано рішення реєстратора - приватного нотаріуса Бондар І.М. про реєстрацію обтяження права приватної власності в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек запису, внесеного на підставі договору іпотеки № 3731 від 19 червня 2006 року за № 3352021 від 19 травня 2006 року за типом змін: зміна обтяження за № 12449741, зареєстрованого 27 квітня 2012 року на об`єкт квартиру, що знаходиться АДРЕСА_1 за іпотекодержателем ТОВ «ОТП Факторинг», та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Карпенко В.В. та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за реєстраційним номером 33538795, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 31522472 серії СЕВ № 512213 від 03 жовтня 2011 року.

Стягнуто з ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року заяву ТОВ «ОТП Факторинг» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням, відповідач в особі представника -адвоката Череду Т.М. оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року скасовано, провадження у справі закрито.

07 грудня 2023 року представник відповідача - адвокат Череда Т.М. надіслала до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат, в якій просить вирішити питання щодо стягнення понесених ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судових витрат в першій та апеляційній інстанціях.

В обґрунтування зазначених вимог заяви посилалась на те, що за результатом ознайомлення в ЄДРСР з повним текстом постанови від 11 жовтня 2023 року було виявлено, що вимоги скаржника щодо стягнення понесених судових витрат в першій інстанції (1 342,00 грн) та в апеляційній інстанції (1 488,00 грн) не вирішено, хоча в матеріалах справи наявні всі письмові докази фактично понесених витрат на оплату судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги на це рішення.

Заперечення на вказану заяву про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції не надійшли.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, представник заявника надіслала заява про розгляд заяви за її відсутності, а тому на підставі положень частини четвертої статті 270 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскількиїх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат по сплаті судового збору, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про: новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України).

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

З наведеного вбачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Зазначене відповідає роз`ясненням, які містяться у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 № «Про судове рішення у цивільній справі».

Як вбачається з матеріалів справи, 11 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, якою частково задовольнив апеляційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна», скасував заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року про задоволення позову та закрив провадження у справі ОСОБА_1 до «ОТП Факторинг Україна», третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про скасування державної реєстрації прав.

При цьому в мотивувальній частині вказаної постанови апеляційний суд зазначив, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі, утім такого клопотання матеріали справи і апеляційна скарга не містять.

Згідно із частиною другою статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Суд повертає судовий збір з підстав, передбачених частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI)виключно за клопотанням особи, яка його сплатила.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України у пункті 42 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства.

В ухвалі Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 177/1092/18 (провадження № 61-1674св20) зазначено, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення необхідно відмовити, оскільки у разі закриття провадження у справі, крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом, законом передбачено порядок повернення судового збору.

Таким чином вимоги відповідача в апеляційній скарзі про стягнення з позивача на його користь понесених витрат по сплаті судового збору були вирішені в постанові Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року, у зв`язку з чим роз`яснено право ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернутися із заявою про повернення судового збору.

Проте, представник відповідача - адвокат Череда Т.М. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, що виходять за межі правового регулювання статті 270 ЦПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у даній справі в частині вирішення питання про судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору.

Разом з тим, враховуючи доводи представника відповідача в заяві про ухвалення додаткового рішення, наявні підстави для повернення судового збору відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» ухвалою суду.

Відповідно до частини другої статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону № 3674-VIсплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (частина п`ята статті 7 цього Закону).

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання заяви про перегляд заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 грудня 2022 року у справі № 758/9443/22 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було сплачено судовий збір у розмірі 1 342,00 грн відповідно до платіжного доручення АТ «ОТП Банк» № 26 від 12 січня 2023 року (а.с. 136, т. 1), а за подання апеляційної скарги на це рішення - у розмірі 1 488,60 грн відповідно до платіжного доручення АТ «ОТП Банк» № 103 від 10 лютого 2023 року (а.с. 215, т. 1).

За таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про повернення відповідачу сплаченого судового збору з підстав, визначених пунктом 5 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI, оскільки постановою Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року провадження у справі закрито. Водночас заяву представника відповідача - адвоката Череди Т.М. про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення судових витратслід залишити без задоволення.

Керуючись статями 133, 142, 270, 381 ЦПК України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», суд

у х в а л и в:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 1 342,00 грн, що внесений через акціонерне товариство «ОТП Банк» відповідно до платіжного доручення № 26 від 12 січня 2023 року на розрахунковий рахунок НОМЕР_2, та у розмірі 1 488,60 грн, що внесений через акціонерне товариство «ОТП Банк» відповідно до платіжного доручення № 103 від 10 лютого 2023 року на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 лютого 2024 року.

Головуючий С.А. Голуб

Судді: Т.О. Писана

Д.О. Таргоній