Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Козлова Д. О.,

за участю секретаря - Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу № 212/10103/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості 1/2 частини автомобіля,

за участі представника позивача - Бондаренко С. О. ,

представника відповідача - Олешицької В. Е. , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду із даним позовом до відповідача, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 25 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, у період якого 16.06.2020 року ними за спільні кошти було придбано автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" 2010 року випуску номер шасі № НОМЕР_1 , право власності на який було за спільною згодою подружжя було оформлено на ОСОБА_2 . В подальшому шлюбні стосунки між сторонами не склались, тому рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05.10.2023 року шлюб між подружжям сторін було розірвано. Вже під час припинення сімейних відносин між сторонами ОСОБА_2 16.08.2023 р. без згоди та відома позивачки продав такий автомобіль, а отримані грошові кошти витратив на свої потреби. Таким чином у разі, коли одним із подружжя відчужується автомобіль, що є об`єктом спільної сумісної власності, письмова згода другого з подружжя має бути посвідчена нотаріально. Відповідно до висновку експерта № 202/23 від 28.11.2023 року середня ринкова ціна автомобіля марки "Skoda Yeti 1.8 TSi" на 23.11.2023 року складає 276998,40 грн. Отже, оскільки позивачка не надавала ОСОБА_2 письмової згоди, засвідченої нотаріально, на продаж спільного зазначеного автомобіля, тому вона має право на компенсацію їй 1/2 частки вартості вказаного транспортного засобу, що становить 138499,20 грн. На підставі викладеного просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" 2010 року випуску кузов № НОМЕР_1 у розмірі 138499,20 грн. та стягнути з ОСОБА_2 понесені нею судові витрати у загальному розмірі 4385 грн.

Не погоджуючись із позовними вимогами представник відповідача, адвокат Олешицька В. Е., подала відзив на позов, де вказувала, що ще до укладення шлюбу із позивачкою, тобто 03.11.2018 року відповідачем за особисті кошти було придбано автомобіль марки «Volkswagen» моделі «CADDY» номер VIN - НОМЕР_2 за 196326 гри., який згодом було продано за 308546,8 грн. після укладення шлюбу з позивачкою. В подальшому відповідачем придбано автомобіль моделі «Ssang Yong» марки «Rexton» номер VIN - НОМЕР_3 за 253380 грн., який також було продано 13.06.2020 року за 270000 грн. Після продажу вказаного автомобіля відповідачем був придбаний автомобіль марки «Skoda» модель «Yeti» номер VIN - НОМЕР_1 за 69960 грн., який був проданий 16.08.2023 р. за договором купівлі-продажу за 37500 грн., а грошові кошти від продажу були витрачені на потреби родини. Додавав, що спірний автомобіль був відчужений з відома та зі згоди ОСОБА_1 , бо необхідні були кошти на післяопераційну реабілітацію матері позивачки, ОСОБА_5 , яка проживає зі сторонами однією родиною, про яку ОСОБА_2 піклується. Додавав, що в сервісних центрах згоди дружини на відчуження автомобіля не потрібно. Вказувала, що вартість спірного автомобіля, визначена за висновком експерта в розмірі 276998,40 грн., не може бути підставою для стягнення половини такої ціни з ОСОБА_2 , оскільки висновок складений експертом без огляду транспортного засобу та без визначення його технічного стану. Натомість, сторони договору купівлі-продажу 16.08.2023 року оцінили автомобіль марки «Skoda» модель «Yeti» у 37500 грн., як реальну вартість такого транспортного засобу. Також позивачкою не доведено використання отриманих від продажу автомобіля грошових коштів відповідачем не в інтересах сім`ї чи не на її потреби, тому такий договір був укладений саме в інтересах сім`ї колишнього подружжя сторін. На підставі переліченого просила суд повністю відмовити у ОСОБА_1 у позові.

Представник позивача, адвокат Бондаренко С. О., подала відповідь на відзив, де вказувала, що відповідач не надав доказів того, що саме грошові кошти, отримані від продажу попереднього автомобіля марки «Volkswagen» модель «CADDY» були використані ним для розрахунку із продавцем автомобіля марки «Ssang Yong» модель «Rexton». Так само він не надав доказів, що саме грошові кошти, отримані від продажу автомобіля марки «Ssang Yong» моделі «Rexton» були використані для розрахунку із продавцем спірного автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti". Отже, позивачка не погоджується із тим, що спірний автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" був придбаний за особисті кошти відповідача. Навпаки, саме вона профінансувала купівлю цього автомобіля, оскільки мала заощадження, бо у період з листопада 2017 р. по грудень 2018 р. працювала у державі Ізраїль, а у період з 21.01.2019 р. по 20.03.2019 р., а також з 15.06.2019 р. по 12.09.2019 р. перебувала у Польщі на заробітках, що підтверджується штампами у її паспорті. Крім того спірний автомобіль був придбаний вже після тривалого часу перебування сторін у шлюбі, тобто 16.06.2020 р. Навіть, якщо відповідач придбав за гроші, отримані від продажу ним попереднього автомобіля, то все одно доходи, одержані одним із подружжя від продажу автомобіля, є спільною сумісною власністю подружжя. Також відповідач не довів суду існування домовленості між подружжям щодо встановлення іншого правового режиму доходів кожного з подружжя, ніж визначено нормами законодавства. Він також не довів, що гроші від продажу автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" були витрачені на потреби сім`ї, тобто на післяопераційну реабілітацію матері позивачки. Зазначала, що позивачка дізналась про продаж автомобіля відповідачем лише наприкінці листопада 2023 р. після отримання відповіді на адвокатський запит із ТСЦ МВС №1243, тому вона не була обізнана із самостійним розпорядженням спільним майном подружжя з боку ОСОБА_2 .

Відповідно до письмових пояснень представника відповідача, адвоката Олешицької В. Е., остання вказувала, що нові автомобілі придбавались відповідачем одразу після продажу ним старих, тобто за особисті кошти ОСОБА_2 . Внаслідок захворювання матері позивачки відповідачем було взято кредит 2 травня 2023 року на 17700 грн. Натомість, позивачкою не доведено, що вона отримувала дохід, перебуваючи за кордоном. Незадовільний стан автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" та зниження його вартості з 69960 грн. до 37500 грн. підтверджується тим, що він був придбаний у незадовільному технічному стані та більше 3-х років експлуатувався до його продажу 16.08.2023 року. Також зазначала, що рішення суду від 05.10.2023 р. про розірвання шлюбу набрало законної сили 06.11.2023 року, тобто саме з цієї дати шлюбні відносини між сторонами вважаються припиненими. Враховуючи викладене, вважала позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник позивачки, адвокат Бондаренко С. О., у судовому засіданні підтримуючи доводи, викладені ОСОБА_1 та нею у заявах по суті справи вказувала, що транспортні засоби придбавались відповідачем у період шлюбних відносин між сторонами та за спільні кошти. Своєї згоди позивачка не давала на продаж спірного автомобіля, про що дізналась лише після розлучення. Зауважувала, що свідчення свідків не можуть доводити вартість автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti", так само як не відповідає дійсності ціна автомобіля, вказана у договорі його купівлі-продажу від 16.08.2023 року, яка була домовленістю між сторонами такої угоди. При цьому ОСОБА_2 не доведено, що він використав гроші від продажу такого автомобіля саме на потреби родини сторін. Отже, просили суд задовольнити позов повністю.

Представник відповідача, адвокат Олешицька В. Е., у судовому засіданні, підтримуючи доводи, викладені нею у відзиві на позов та письмових поясненнях, вказувала, що вартість придбаного автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" у 2020 році не могла збільшитись з 69000 грн. до 276000 грн., як вказана у висновку експерта. Крім того такий висновок був наданий без фактичного огляду спірного транспортного засобу, тому його ринкова ціна є недоведеною. Стверджувала, що ОСОБА_1 усно погоджувала продаж автомобіля ОСОБА_2 , тому гроші від його продажу пішли на потреби родини сторін. Таким чином просила суд в задоволені позову відмовити повністю.

Суд, дослідивши матеріали справи та опитавши свідків, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом було встановлено, що з 25 жовтня 2019 року до 6 листопада 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 5 лютого 2022 року, яке набуло чинності 6 листопада 2023 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб сторін, актовий запис № 678 від 25 жовтня 2019 року, та рішення суду по справі № 212/6290/23.

При цьому вказаним рішенням від 5 жовтня 2023 року визначено, що із позовом про розірвання шлюбу до суду 22 серпня 2023 року звернувся ОСОБА_2 .

Перебування за кордоном ОСОБА_1 протягом 2019 року та з 3 березня 2022 року по 13 серпня 2023 року підтверджується копією закордонного паспорту позивачки.

Натомість, отримання офіційного доходу ОСОБА_2 протягом 2020 - 2023 років в сумі біля 25000 грн. підтверджується копією довідки щодо Індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-7 ПФУ.

За інформацією від 18.11.2023 року ТСЦ МВС № 1243 вбачається, що транспортний засіб марки "Skoda" модель "Yeti" 2010 року випуску був зареєстрований з 16.06.2020 року за ОСОБА_2 , після чого 16.08.2023 року був за договором купівлі-продажу перереєстрований на ОСОБА_6 .

Суд встановив, що за договором купівлі-продажу № 1243/2023/3997945 від 16.08.2023 року, укладеним в ТСЦ МВС № 1243, ОСОБА_2 продав ОСОБА_7 за узгодженою сторонами ціною в сумі 37500 грн. автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" кузов № НОМЕР_1 н/з НОМЕР_4

Також за інформацією від 30.12.2023 року ТСЦ МВС № 1243 вбачається, що письмової згоди дружини ОСОБА_2 на відчуження належного останньому автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" не вимагалось відповідно до «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМУ № 1388 від 7 вересня 1998 року.

За висновком від 28.11.2023 року № 202/23 транспортно-товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості вбачається, що середня ринкова ціна автомобіля марки "Skoda Yeti 1.8 TSi" н/з НОМЕР_4 кузов № НОМЕР_1 станом на 23.11.2023 року складає 276998,40 грн.

Крім того на підставі відомостей від 30.12.2023 року ТСЦ МВС № 1243 вбачається, що транспортний засіб марки «Volkswagen» моделі «CADDY» кузов № НОМЕР_2 був придбаний ОСОБА_2 03.11.2018 року за 196326 грн., після чого був проданий 05.11.2019 року за 308546,8 грн., а в той же день був придбаний автомобіль моделі «Ssang Yong» марки «Rexton» за 253380 грн., який також було згодом реалізовано 13.06.2020 року за 270000 грн., після продажу вказаного автомобіля відповідачем був придбаний автомобіль марки «Skoda» модель «Yeti» номер кузов № НОМЕР_1 за 69960 грн.

Згідно із ст. 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За ч. 1 ст. 61 СК об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Суд вказує, що ст. 60 СК закріплено правило, за яким майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Таким чином за загальним правилом, що випливає з наведених правових норм, вбачається, що будь-яке майно набуте за час шлюбу належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо одним із них не доведене набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування в шлюбі.

Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Суд у цьому сенсі зазначає, якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 січня 2020 року по справі № 711/2302/18.

Заінтересована особа може натомість довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована.

Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 січня 2020 року по справі № 711/2302/18.

Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Суд зауважує, що критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 6 жовтня 2021 року по справі № 234/17030/18.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до ч. 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: транспортні засоби; грошові кошти.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Суд зазначає, що встановлення належності спірного автомобіля до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя є обставиною, яка потребує встановлення для вирішення даного спору, виходячи з його підстав та не є самостійною вимогою чи способом захисту, який потребує вирішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22 грудня 2021 року по справі № 726/1388/16.

Натомість, суд зазначає, що належних та допустимих доказів на спростування презумпції права спільної сумісної власності колишнього подружжя сторін щодо автомобіля марки «Skoda» модель «Yeti» суду не було надано, внаслідок чого посилання представника відповідача на те, що такий автомобіль був придбаний за його особисті кошти суд відхиляє.

При цьому той факт, що автомобілі придбавались відповідачем під час шлюбу в один день після реалізації ним оформлених на нього транспортних засобів, зокрема того, що ним був придбаний до шлюбу із ОСОБА_1 , не спростовую презумпцію спільності майна подружжя на автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti", оскільки належних доказів того, що гроші від продажу належного відповідачу автомобіля марки «Volkswagen» моделі «CADDY» були витрачені на придбання спірного автомобіля, суду не було надано.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 334/9028/15-ц.

Суд зауважує, що розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Також суд не приймає посилання представника відповідача на те, що вартість спірного автомобіля була при придбанні 69960 грн., а згодом зменшена до 37500 грн., що свідчить про те, що не міг такий автомобіль коштувати біля 276000 грн. за висновком експерта, оскільки вартість усіх належних до цього автомобілів ОСОБА_2 після їх реєстрації на відповідача згодом збільшувалась, про що свідчить інформація з ТСЦ МВС № 1243, долучена представником відповідача.

Оскільки презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя відповідачем не було спростовано, матеріали справи не містять належних доказів того, що спірне майно придбане за його особисті кошти, внаслідок чого суд дійшов висновку про можливість визнання спільною сумісною власністю сторін автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti".

Отже, судом було встановлено з підстав, передбачених ст. 60, 61 СК та ст. 368 ЦК, що автомобіль марки «Skoda» модель «Yeti» є об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача, як подружжя, яке було набуте спільно за час їх перебування у шлюбі.

За свідоцтвом про народження, виданим Жовтневим відділом РАЦС КМУЮ Дніпропетровської області, актовий запис № 1741 від 17 грудня 1980 року, вбачається, що ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої зазначено ОСОБА_5 .

Факт проживання ОСОБА_5 разом із ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 з 2017 року по жовтень 223 року підтверджується актом від 17 січня 2024 року за свідченнями сусідів по такому будинку.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка, мати позивачки, ОСОБА_5 , вказувала, що перебуваючи за кордоном, ОСОБА_1 , їй не допомагала та за кордоном не заробляла. Тому на лікування та проведення операцій свідку гроші надавав саме відповідач, з яким вона мешкала однією родиною. Тому він брав гроші у борг на її лікування. При цьому ОСОБА_2 зі згоди ОСОБА_1 вирішив продати автомобіль, щоб погасити борги. Зазначала, що у 2022 році ОСОБА_1 із дітьми поїхала до Польщі, звідки повернулась лише в серпні 2023 року, після чого з вересня 2023 року свідок вже мешкає окремо від ОСОБА_2 .

Відповідно до медичних документів вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на Д-обліку з приводу захворювання фатерового соска, яка з 08.08.2022 року по 12.08.2022 року, з 15.09.2022 року по 29.09.2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні через перенесену операції 10.08.2022 року та 19.09.2022 року, а також відносно якої 09.05.2023 року проведено оперативного втручання, внаслідок чого вона з 25.04.2023 року по 19.05.2023 року перебувала на лікуванні.

Суд в цьому сенсі зазначає, що надані представником відповідача медичні документи відносно ОСОБА_5 підтверджують, що мати позивачки у певний час проходила лікування, однак такі документи не доводять того, що оплату післяопераційної реабілітації ОСОБА_5 здійснював саме відповідач та саме за кошти, отримані ним від продажу спірного автомобіля.

Укладення кредитного договору ОСОБА_2 2 травня 2023 року з АТ «Банк Кредит Дніпро» на суму позики 17700 грн. строком на 1 рік підтверджується копією такого договору.

При цьому відповідачем було взято кредит 2 травня 2023 року на суму 17700 грн., тобто саме під час проходження лікування ОСОБА_5 .

Крім того суд зазначає, що автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" було продано відповідачем 16.08.2023 р., а мати позивачки знаходилась на лікуванні у період з 15.09.2022 р. по 29.09.2022 р. та у період з 25.04.2023 р. по 19.05.2023 р., тобто задовго до продажу спірного майна подружжя.

Суд також вказує, що факт використання коштів, отриманих від продажу спільного майна в інтересах сім`ї, повинен доводити той із подружжя, хто відчужив таке майно без згоди на це іншого подружжя.

Суд встановив, що автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" 2010 року випуску був придбаний у період перебування у шлюбі сторін, відповідачем не спростовано презумпцію спільності такого майна, тому суд дійшов висновку про можливість вирішення питання щодо компенсації позивачці 1/2 частки вартості спірного автомобіля, оскільки відсутність згоди одного із співвласників на розпорядження майном, відчуженим за правочином, який виходить за межі дрібного побутового, є підставою вважати, що такий правочин порушив права позивачки, отже правочин щодо відчуження транспортного засобу виходить за межі дрібного побутового та потребував згоди позивачки як іншого співвласника.

Таким чином, оскільки зазначений автомобіль набутий за спільні кошти під час шлюбу сторін та є їхньою спільною сумісною власністю, суд вважає, що неотримання згоди іншого з подружжя при відчуженні такого майна є порушенням вимог ст. 60, 61, 63 СК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 23 грудня 2020 року по справі № 726/1606/17.

Так суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що згода дружини відповідача на відчуження автомобіля не була потрібна, оскільки норми Сімейного кодексу та Цивільного кодексу мають вищу юридичну силу ніж «Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджений постановою КМУ № 1388 від 7 вересня 1998 року.

При цьому суд вказує, що фактичне відчуження спірного автомобіля під час шлюбу сторін по справі, не може свідчити на користь того, що кошти від його продажу були витрачені на потреби родини колишнього подружжя сторін, оскільки фактичні шлюбні стосунки між сторонами були припинені ще до відчуження ОСОБА_2 автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti", тому на той момент подружжя сторін вже не вели спільне господарство та не мали спільного бюджету.

Також суд вказує, що відповідач здійснив продаж спірного автомобіля 16.08.2023 року без належним чином оформленої згоди позивачки на це, а потім він же 22.08.2023 року звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу із ОСОБА_1 .

Наведене підтверджує, що на момент продажу автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" сторони вже припинили шлюбні відносини, про що також свідчить штампи у закордонному паспорті відповідачки про її повернення в Україну лише 13.08.2023 року після її виїзду за кордон ще 3 березня 2022 року.

Враховуючи викладене вмотивування, суд робить висновок, що гроші від продажу спірного автомобіля не могли бути використані в інтересах сім`ї колишнього подружжя сторін.

За п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Отже, початком перебігу позовної давності встановлено день, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 6 листопада 2019 року по справі № 203/304/17.

Таким чином суд відкидає посилання адвоката Олешицької В. Е. на те, що саме з дати набуття чинності рішенням суду про розірвання шлюбу між сторонами по справі були припинені їх шлюбні відносини.

Отже, суд відхиляє посилання представника відповідача на те, що правочин з реалізації автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti" був вчинений в інтересах сім`ї сторін.

Суд при цьому відкидає посилання представника ОСОБА_2 на постанову Верховного Суду від 24.05.2023 року по справі № 278/2482/21, оскільки у тій справі відчуження спірного транспортного засобу відбулось ще за рік до розірвання шлюбу між колишнім подружжям.

За ч. 1 ст. 65 СК дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

На підставі ч. 1 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ч. 1 ст. 70 СК у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, керуючись наведеними правовими нормами, враховуючи презумпцію права спільної сумісної власності спірного майна, суд за встановленими обставинами справи дійшов висновку, що позивачем було доведено, що на автомобіль марки «Skoda» модель «Yeti» ОСОБА_1 мала право власності в розмірі 1/2 частки.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 71 СК та ч. 2 ст. 364 ЦК поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2017 року № 11, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2018 року по справі № 201/14044/16-ц.

Суд звертає увагу на те, що в разі, якщо сторона договору або інша зацікавлена особа хоче отримати еквівалент вартості майна, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а у разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна - ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 22 вересня 2022 року по справі № 125/2157/19.

Натомість, як було встановлено судом такий автомобіль був відчужений відповідачем без згоди ОСОБА_1 , внаслідок чого позивачка має право на отримання компенсації 1/2 вартості такого майна.

В той же час суд встановив, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо вартості автомобіля марки «Skoda» модель «Yeti», тому його вартість повинна була визначатись його дійсної вартості на час розгляду справи в суді.

Суд при цьому зазначає, що у випадку відчуження (приховання) майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Аналогічна правова позиція була викладена Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 3 жовтня 2018 року по справі № 127/7029/15-ц.

Дійсна вартість транспортного засобу, встановлена договором купівлі-продажу на підставі домовленості сторін такої угоди, а не висновком авто-товарознавчого дослідження, не заслуговує на увагу, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним із подружжя проти волі іншого.

Допитаний свідок ОСОБА_7 вказав суду, що він придбав у ОСОБА_2 в серпні 2023 року автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti", який був у жахливому стані, оскільки кузов майже згнив, двигун димився, автомобіль потребував капітального відновлення. Оскільки він бажав відновити це авто для його подальшого перепродажу, то він за 37000 грн. придбав його у відповідача, якого знав, після чого вклав у відновлення такого транспортного засобу біля 4000 доларів США.

Суд при цьому зазначає, що за ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також згідно із ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 80 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи наведені норми суд вказує, що свідчення свідка ОСОБА_7 щодо неналежного технічного стану автомобіля марки «Skoda» модель «Yeti» на момент його придбання ним 16.08.2023 року у ОСОБА_2 за 37500 грн. не можуть судом бути прийняті до уваги як такі, що не доводять такий факт без наявності об`єктивного підтвердження шляхом огляду даного транспортного засобу.

Отже, безпідставними є посилання відповідача на те, що для визнання вартості спірного автомобіля повинна бути врахована ціна, вказана у договорі купівлі-продажу від 16.08.2023 року, оскільки вона не відповідає дійсній ринковій вартості автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti", а об`єктивних доказів того, що такий транспортний засіб мав суттєвий незадовільний технічний стан, відповідач суду не надав.

Враховуючи те, що сторони не дійшли згоди щодо вартості спірного автомобіля, відповідача не скористався правом на звернення із клопотанням про призначення авто-товарознавчої експертизи, маючи представника, який є адвокатом, суд дійшов того, що висновок експерта від 28.11.2023 року підтверджує вартість спірного автомобіля, а тому позивачка має право на грошову компенсацію 1/2 вартості автомобіля від такої суми, оскільки об`єктивних доказів того, що станом на 16.08.2023 року автомобіль марки "Skoda" модель "Yeti" вартував саме 37500 грн. матеріали справи не містять, а вказана сума є договірною та не може відображати реальну ціну такого автомобіля.

Отже, судом було враховано, що визначена у договорі купівлі-продажу спірного транспортного засобу вартість не відповідає дійсній ціні автомобіля марки "Skoda" модель "Yeti", тому під час ухвалення судового рішення було взято до уваги саме висновок товарознавчої експертизи даного транспортного засобу від 28.11.2023 року.

Таким чином суд дійшов висновку про можливість стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації вартості 1/2 частини спірного транспортного засобу, виходячи з його ринкової вартості.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року по справі № 483/812/19.

Внаслідок наведеного вмотивування, заявлені вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки в рахунок компенсації вартість 1/2 частки автомобіля марки «Skoda» моделі «Yeti» в сумі 138499,20 грн.

Витрати ОСОБА_1 на проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 28.11.2023 року № 202/23 в сумі 3000 грн. підтверджуються квитанцією про оплату позивачкою послуг експерта ФОП ОСОБА_9 23 листопада 2023 року на таку суму.

Також витрати ОСОБА_1 з оплати судового збору в сумі 1385 грн. підтверджується квитанцією від 7 грудня 2023 року.

Таким чином відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати останньої на оплату судового збору при подачу даного позову до суду в сумі 1385 грн. та витрати на оплату товарознавчого дослідження в сумі 3000 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації вартості 1/2 частини автомобіля - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок компенсації вартість 1/2 частки автомобіля марки «Skoda» моделі «Yeti» 2010 року випуску шасі № НОМЕР_1 в розмірі 138499 (сто тридцять вісім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 1385 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 3000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 12 лютого 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Д. О. Козлов