Справа № 161/8311/23 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В.
Провадження № 22-ц/802/231/24 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Черняк О. В.,

з участю:

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська облспоживспілка» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні торгівельним місцем та стягнення неустойки, за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ТзОВ «Волинська облспоживспілка» звернулося в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 01 січня 2022 року між Волинською обласною спілкою споживчих товариств та ОСОБА_1 укладено договір оренди № 1/1398/2022 торгівельного місця, за умовами якого ОСОБА_1 було передано в тимчасове платне користування торгівельне місце № НОМЕР_1 загальною площею 2,60 кв. м на «Завокзальному ринку» у АДРЕСА_1 для розміщення об`єкта торгівлі (малої архітектурної форми). На час укладення договору відповідачка не була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Постановою XXI (позачергового) з`їзду Волинської обласної спілки споживчих товариств від 02 лютого 2022 року «Про реорганізацію Волинської обласної спілки споживчих товариств» Волинську обласну спілку споживчих товариств було реорганізовано шляхом перетворення у ТзОВ «Волинська облспоживспілка», яка є правонаступником Волинської обласної спілки споживчих товариств.

ТзОВ «Волинська облспоживспілка» надала відповідачці на підпис договір оренди № 1/1398/2023 від 01 січня 2023 року, де предметом договору є торгівельне місце № 1398 площею 2,60 кв. м на «Завокзальному ринку» у АДРЕСА_1 . Однак у зв`язку з недосягненням сторонами згоди щодо істотних умов договору оренди він вважається неукладеним.

Позивач також зазначав, що ОСОБА_1 продовжує користуватися торгівельним місцем № НОМЕР_1 площею 2,60 кв. м на «Завокзальному ринку» у АДРЕСА_1 без договору оренди, а тому ТзОВ «Волинська облспоживспілка» 18 січня 2023 року звернулося до відповідачки з листом про звільнення торгівельного місця від металевої конструкції та повернення його орендодавцю та виконання інших зобов`язань.

Станом на 15 травня 2023 року торгівельне місце № 1398 від металевої конструкції відповідачка не звільнила, що підтверджується актом від 15 травня 2023 року і продовжує ним користуватися. За час прострочення повернення торгівельного місця за період з 01 січня 2023 року по 30 квітня 2023 року утворилась неустойка в розмірі 3 327,60 грн.

Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки у свою користь неустойку в розмірі 3 327,60 грн та усунути ТзОВ «Волинська облспоживспілка» перешкоди у користуванні торгівельним місцем № НОМЕР_1 шляхом виселення ОСОБА_1 (демонтажу малої архітектурної форми) із торгівельного місця № 1398 загальною площею 2,60 кв. м, що знаходиться на території «Завокзального ринку» на АДРЕСА_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року у цій справі ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Волинська облспоживспілка» неустойку в розмірі 3 327,60 грн.

Усунуто ТзОВ «Волинська облспоживспілка» перешкоди у користуванні торгівельним місцем № НОМЕР_1 шляхом виселення ОСОБА_1 (демонтажу малої архітектурної форми) із торгівельного місця № 1398 загальною площею 2,60 кв. м, що знаходиться на території «Завокзального ринку» на АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Волинська облспоживспілка» витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 5 368 грн.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТзОВ «Волинська облспоживспілка».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, а також просив розглянути справу за відсутності його представника.

25 березня 2024 року відповідачка ОСОБА_1 подала до апеляційного суду клопотання про закриття провадження у справі.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подане клопотання підтримали.

Колегія суддів доходить висновку про задоволення клопотання відповідачки про закриття провадження у справі з таких підстав.

За матеріалами справи судом установлено, що 01 січня 2022 між Волинською обласною спілкою споживчих товариств та ОСОБА_1 був укладений договір оренди № 1/1398/2022 торгівельного місця.

Відповідно до розділів 2, 3 договору, предметом договору є торгівельне місце № 1398 загальною площею 2,60 кв. м на «Завокзальному ринку» у АДРЕСА_1 , яке надається орендодавцем у тимчасове платне користування орендареві для розміщення об`єкта торгівлі (малої архітектурної форми, яка не є власністю орендодавця) для провадження торгівельної діяльності. Вступ орендаря у користування торгівельним місцем настає одночасно з підписанням сторонами даного договору. Підписання даного договору свідчить про те, що орендар отримав в користування торгівельне місце. Після закінчення строку оренди або у випадку дострокового припинення договору, орендар зобов`язаний повністю звільнити торгівельне місце та виконати інші свої зобов`язання перед орендодавцем, в тому числі грошові, протягом 10 календарних днів. Повернення торгівельного місця підтверджується підписанням акту прийому-передачі торгівельного місця.

У розділі 4 договору визначено, що розмір орендної плати за торгівельне місце складає 416,00 грн на місяць, у тому числі ПДВ. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць після першого місяця дії договору визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на офіційний індекс інфляції за попередній місяць. При цьому скоригована сума орендної плати не може бути нижчою за встановлену договором. Орендна плата сплачується щомісячно на поточний рахунок орендодавця не пізніше 15-го числа поточного місяця (розрахунковий місяць).

Згідно з розділом 8 договору оренди сторони дійшли згоди, що цей договір є укладеним по 31 грудня 2022 року. Договір може бути припинений внаслідок виконання сторонами своїх обов`язків або внаслідок його розірвання. Договір оренди підлягає розірванню за взаємною згодою сторін; за рішенням суду; у випадку припинення суб`єкта господарювання, що є стороною за даним договором; відмови від договору оренди, у випадку прострочення орендарем сплати орендної плати протягом 3 місяців; порушення орендарем умов даного договору та законодавства, у випадку не усунення таких порушень протягом 10 календарних днів з моменту їх виявлення; відмови орендаря укласти додаткову угоду зі змінами, запропонованими орендодавцем відповідно до пункту 4.3 цього договору; у випадку, якщо орендар користується торгівельним місцем всупереч договору або всупереч його призначенню; орендар своєю недбалою поведінкою, або з умислом здійснив або створює загрозу пошкодження орендованого майна (а. с. 14-16).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність 16 грудня 2021 року (а. с. 11-13).

Постановою XXI (позачергового) з`їзду Волинської обласної спілки споживчих товариств від 02 лютого 2022 року «Про реорганізацію Волинської обласної спілки споживчих товариств» Волинську обласну спілку споживчих товариств було реорганізовано шляхом перетворення в ТзОВ «Волинська облспоживспілка», яка є правонаступником Волинської обласної спілки споживчих товариств.

ТзОВ «Волинська облспоживспілка» надала відповідачу на підпис договір оренди № 1/1398/2023 від 01 січня 2023 року, де предметом договору є торгівельне місце № 1398 площею 2,60 кв. м на «Завокзальному ринку» у АДРЕСА_1 . У зв`язку з недосягненням сторонами згоди щодо істотних умов договору оренди він вважається неукладеним (а. с. 44, 45).

18 січня 2023 року ТзОВ «Волинська облспоживспілка» надіслала на адресу відповідачки лист № 6, у якому повідомила орендаря ОСОБА_1 про те, що договір оренди торгівельного місця № 1/1398/2023 від 01 січня 2023 року вважається неукладеним у зв`язку з недосягненням між сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору та повідомлено ОСОБА_1 про те, що 31 грудня 2022 року закінчився строк дії договору оренди № 1/1398/2023 торгівельного місця № 1398 площею 2,60 кв. м, яке розташоване на «Завокзальному ринку» в АДРЕСА_1 і ТзОВ «Волинська облспоживспілка» не погоджується на його продовження, а ОСОБА_1 зобов`язана відповідно до пункту 3 договору звільнити торгівельне місце та передати його орендодавцю. Також вказано, що у разі не виконання цієї вимоги за користування торгівельним місцем без договору оренди з неї буде стягнуто неустойку у розмірі подвійної оплати за користування (а. с. 18).

15 травня 2023 року комісією ТзОВ «Волинська обспоживспілка» складено акт обстеження торгівельного місця № 1398, що знаходиться на «Завокзальному ринку» за адресою: АДРЕСА_1 , яким встановлено, що станом на 15 травня 2023 року на зазначеному торгівельному місці № 1398 знаходиться металева конструкція загальною площею 2,60 кв. м, яка належить ОСОБА_1 (а. с. 17).

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Cудова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина 1 статті 19 ЦПК України).

Разом з тим статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізична особа підприємець.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Звертаючись із цим позовом, позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні торгівельним місцем та стягнути неустойку за користування торгівельним місцем за укладеним договором оренди № 1/1398/2022 від 01 січня 2022 року між Волинською обласною спілкою споживчих товариств (правонаступником якої є ТзОВ «Волинська облспоживспілка») та фізичною особою ОСОБА_1 .

За частиною 1 статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі статтею 51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

За матеріалами справи судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений договір оренди торгівельного місця, за умовами якого ОСОБА_1 було передано у тимчасове користування торгівельне місце для розміщення об?єкта торгівлі (малої архітектурної форми), тобто між Волинською обласною спілкою споживчих товариств і ОСОБА_1 був укладений господарський договір.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про те, що розгляд справи за позовом ТзОВ «Волинська облспоживспілка» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні торгівельним місцем та стягнення неустойки відноситься до юрисдикції господарського суду, оскільки спір виник у зв`язку зі здійсненням відповідачкою ОСОБА_1 господарської діяльності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що із-за порушення судом норм процесуального права рішення суду першої інстанції у цій справі слід визнати нечинним та закрити провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 256 ЦПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Апеляційний суд роз`яснює позивачу про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись статтями 255, 374 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання відповідачки ОСОБА_1 про закриття провадження у справі задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 грудня 2023 року у цій справі визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Волинська облспоживспілка» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні торгівельним місцем та стягнення неустойки закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді