Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/19/24

08 лютого 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 21.04.2018 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 у Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 80.

Від шлюбу у них народилася одна дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є неповнолітнім і проживає разом з нею.

Зазначає, що на перших порах сімейного життя у них були менш-більш нормальні дружні стосунки, однак в подальшому їхнє подружнє життя не склалося.

Причиною розпаду їхньої сім"ї стало те, що у неї з відповідачем з часом стали різні погляди на життя, на сімейні цінності, на ведення господарства, виховання дитини, тощо, в результаті чого між ними постійно виникали непорозуміння і конфлікти.

Стверджує, що вона намагалася зберегти сім`ю і знайти консенсус в їхніх стосунках з чоловіком, проте позитивних змін не відбулось. В результаті наведеного, між ними склались такі відносини, як нетерпимість один до одного, вони вже не могли знайти спільної мови навіть при вирішенні елементарних побутових питань.

Звертає увагу, що вже більше року вона з чоловіком фактично не підтримує подружніх стосунків і проживають окремо.

Вказані обставини привели до остаточного розпаду їхньої сім`ї.

Враховуючи викладене вище, позивач просить розірвати даний шлюб, оскільки він став носити формальний характер. Сторони припинили цікавитися один одним як дружина і чоловік, втративши взаємні почуття підтримки, любові та поваги.

Також, позивач вважає, що недоцільно надавати їм термін на примирення, так як воно вже неможливе, враховуючи що неприязні стосунки між ними тривають вже досить довго.

Крім того, вказує, що спору про місце проживання неповнолітнього сина від шлюбу у них немає, оскільки за домовленістю з відповідачем він залишається проживати з нею, а позивач в свою чергу зобов`язується не чинити перешкод у спілкуванні з ним.

Після розірвання шлюбу з відповідачем позивач бажає залишити собі шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Судові витрати пов`язані з розглядом даної справи остання просить залишити за нею.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, натомість її представник, адвокат Гураш М.В. подав до суду заяву, в якій вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, наведених в позовній заяві та просив їх задоволити в повному обсязі. Справу просить розглянути у його відсутність.

Відповідач в судове засідання також не прибув, аналогічно надіслав на адресу суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, зазначивши, що позов визнає повністю та не заперечує щодо його задоволення.

Дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частина 2 статті 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, що долучене до матеріалів справи, згідно якого вказаний шлюб зареєстровано 21.04.2018 року у Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 80 (а.с.9).

Від шлюбу у сторін по справі народилася одна дитина: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є неповнолітнім і проживає разом з нею (а.с.10).

Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини та проживають окремо протягом часу, який оцінюється як тривалий, не ведуть спільне господарство, не підтримують подружніх відносин, а тому їх шлюб носить формальний характер.

Відповідно до змісту п.10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Однак, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що сторони протягом тривалого часу проживають окремо, не підтримують сімейних відносин, не мають наміру підтримувати їх в подальшому, а також наміру зберегти сім`ю у них немає.

За таких обставин суд вважає, що позов підставний, так як в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи, які викладені в позовній заяві і які не спростовано стороною відповідача та встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони не вживають заходів для примирення, тривалий час не підтримують жодних стосунків як подружня пара, а за таких обставин цей шлюб існує формально.

Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Крім того, суд констатує, що сторони дійшли спільної згоди щодо місця проживання неповнолітньої дитини, оскільки ними не заявлялись вимоги про визначення місця його проживання, а тому питання про місце проживання неповнолітнього: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після розірвання шлюбу, судом не вирішується.

На підставі ст.ст.24, 105, 110, 112, 160 СК України, керуючись ст.ст.247, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який зареєстрований 21.04.2018 року у Надвірнянському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 80 розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.