"08" лютого 2024 р.
Справа № 642/5203/23
Провадження № 2/642/350/24
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

23 січня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Брус М.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Ленінського раойнного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просять визнати за кожною право власності по 1/6 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , (житловий будинок позначений в плані літерою «А-1», льох літ «Г», гараж літ. «Ж», навіс літ «З», огорожа « 1-4»), в порядку спадкування за законом, після смерті їх матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивують тим, що їх мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом є її доньки - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Спадщину вони прийняли. Державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 609/2007 в рамках якої їм було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний будинок по 1/3 частці житлового будинку кожному спадкоємцю.

При оформленні спадщини, позивачам стало відомо, що до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_4 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №11/02-31 від 12.01.2022 року державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Радкевич К.В. позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину вказаного житлового будинку. Тому вони вимушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

В Постанові нотаріус зазначила, що ОСОБА_4 в заяві зазначив, що він начебто чоловік померлої. Позивачі зазначають, що це не відповідає дійсності, оскільки за життя мати була розлучена, та на час смерті у шлюбі не перебувала. Жодних документів які б підтверджували шлюб, державному нотаріусу надано не було. Крім того, справжність підпису не була нотаріально завірена, як це вимагав пункт 207 наказу Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 «Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (яка діяла на момент відкриття спадщини). Відповідно до Інструкції якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса. Проте на всі вимоги нотаріуса, заява, яка б була оформлена належним чином, так і не була подана до нотаріальної контори.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті спадкова справа не відкривалась.

На день смерті матері, ОСОБА_4 не перебував у шлюбі, не був зареєстрований разом з померлою за однією адресою. ОСОБА_4 не мав жодних прав на спадкування.

Отже, позивачі є єдиними спадкоємцями померлої ОСОБА_3 першої черги, оскільки є рідними доньками останньої, що підтверджується їх свідоцтвами про народження. Однак, держаним нотаріусом було видано постанову, якою відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В даних конкретних правовідносинах визнання права власності за позивачами на спадкове майно , є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, позивачі вимушені звернутись до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом, оскільки відмова нотаріуса перешкоджає позивачам вирішити питання, щодо оформлення спадкових прав.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 13.09.2023 відкрито провадження за позовною заявою та призначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Цією ж ухвалою витребувано у Другої Харківської міської державної нотаріальної контори завірені належним чином копії матеріалів спадкової справи заведеної після померлої ОСОБА_3 .

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, заперечень щодо змісту та вимог позовної заяви до суду не направляв.

В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Васіліу С.В. позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлені належним.

Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши письмові матеріали справи та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 15.05.2007 року.

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями першої черги за законом є рідні доньки ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу № 609/2007 після померлої ОСОБА_3 , в рамках якої було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцям її дочкам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожній по 1/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , (житловий будинок позначений в плані літерою «А-1», льох літ «Г», гараж літ. «Ж», навіс літ «З», огорожа « 1-4»), який належав спадкодавцю на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26.05.1997 року по справі № 2-660, зареєстрованого Державним комунальним підприємством Харківського міського бюро технічної інвентаризації № 1 13.05.1998 в реєстровій книзі за реєстровим номером 53614, право власності на який зареєстровано державним реєстратором Дергачівської міської ради Харківської області Зоткіним С.В. 30.09.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №44321503. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 120.

В той же час, держаним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори було видано постанову, якою відмовлено спадкоємцям першої черги за законом, позивачам, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як слідує з вказаної постанови державного нотаріуса, що 27.10.2007 року до нотаріальної контори поштою надійшла заява ОСОБА_4 про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 . Підпис на заяві не був нотаріально посвідченим.

За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян не знайдено інформацію про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Для з`ясування шлюбних відносин останньому було направлено рекомендований лист з повідомленням про вручення, у якому пропонувалось ОСОБА_4 з`явитися до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори та надати документи на підтвердження факту шлюбних відносин із ОСОБА_3 .

Після отримання поштового відправлення ОСОБА_4 до нотаріальної контори не з`явився.

За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадянин ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.

Відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти померлого та той з подружжя, який його пережив. Згідно ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

У відповідності до ст.ст.1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї.

Позивачі, як спадкоємці першої черги, звернулися до державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті їх матері.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину спадкового майна, у зв`язку з тим, що нотаріус позбавлений можливості перевірити коло спадкоємців на підставі вимог Глави 10 Розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що спірна 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , входить до складу спадщини, а позивачі єдині спадкоємиці, які прийняли спадщину, а відтак суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 235, 263, 264, 268, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (і.н. НОМЕР_2 ) право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , (житловий будинок позначений в плані літерою «А-1», льох літ «Г», гараж літ. «Ж», навіс літ «З», огорожа « 1-4»), в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (і.н. НОМЕР_3 ) право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 80,5 кв.м., житловою площею 50,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , (житловий будинок позначений в плані літерою «А-1», льох літ «Г», гараж літ. «Ж», навіс літ «З», огорожа « 1-4»), в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08.02.2024 року.

Суддя О.В. Бородіна