Справа № 676/8933/23
Номер провадження 2/676/858/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

19 лютого 2024 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання Сопрун С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу № 676/8933/23 за позовом керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_1 , про конфіскацію земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

28.12.2024 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки.

Ухвалою суду від 02.01.2024 року прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 03 січня 2024 року задоволено заяву про забезпечення позову.

15.01.2024 року уповноважена особа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 , яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 21.11.2023 року, надіслала суду пояснення по суті позову,просить його задовольнити.

Ухвалою суду від 24 січня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду, про що повідомлено учасників судового розгляду.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 , є громадянином російської федерації. В порядку спадкування набув 1/6 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0282, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,15 га,яка розташована в с. Колибаївка, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, та належала його матері ОСОБА_3 . Відповідно до частини 4 статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями та особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню, а в разі невиконання цього обов`язку, конфіскації за рішенням суду на підставі позову органу, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, яким є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).У зв`язку з чим земельна ділянка підлягає конфіскації.

Прокурор Михальчук О.Г., подала заяву, в якій заявлені вимоги підтримала і просить їх задовольнити з вищевказаних підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Уповноважена особа Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Варибок Т.В., яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 21.11.2023 року, надіслала суду пояснення від 15.01.2024 року № 1258/24, в якому підтримує викладені позовні вимоги та просить задовольнити позов керівника Кам`янець-Подільської окружної прокуратури в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик на веб-сайті суду, оскільки можливість надання доручення про виручення документів та виклик відповідача в судове засідання в порядку міжнародної правової допомоги відсутня внаслідок повномасштабного вторгнення РФ на територію України.

Тому, зі згоди прокурора (як особи, що представляє позивача), суд ухвалює про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідача

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , не є громадянином України (згідно інформації УДМС України у Хмельницькій області №6801.4-3863/6801.4.1-23 від 15.09.2023 паспортом громадянина України та громадянина України для виїзду за кордон не документувався). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкова справа № 4-2010, зареєстрованого в реєстрі за № 733, нотаріально посвідчена приватним нотаріусом Саварчуком В.М., відповідач набув право власності на 1/6 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0282, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,15 га,що розташована в с. Колибаївка, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, яка належала його матері ОСОБА_3 .

В подальшому, згідно технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.04.2011 року, плану розподілу земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0282, площею 0,15 га, здійснено її поділ. В результаті поділу земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0282 утворились 2 земельні ділянки з кадастровими номерами :01:002:0349 (площею 0,1250 га, 5/6 від загальної площі) та :01:002:0350 (площею 0,0250 га, 1/6 від загальної площі), що підтверджується інформацією територіального органу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №3793/281-23 від 18.09.2023 року.

Рішенням Колибаївської сільської ради Кам`янець-Подільського району № 4,12 від 14.02.2014 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості та передано у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0350, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,0250 га, яка розташована по АДРЕСА_1 .

17.02.2015 року ОСОБА_1 зареєстрував Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0350, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0250 га (номер запису на право власності 8806809, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24).

Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення ( конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 , не будучи громадянином України, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 17.02.2015 року по даний час) не відчужив її, є підстави для конфіскації вказаної земельної ділянки у власність держави.

Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», окружною прокуратурою Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області надіслано лист від 27.01.2023 №52-809вих-23 про виявлені порушення із вимогою вжити заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку.

Разом із цим, уповноваженим державою органом заходи щодо конфіскації земельних ділянок не вжито, лише листом №10-22-0.4-1205/2-23від 17.04.2023 року повідомлено окружну прокуратуру, що на період воєнного стану припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду та контролю управлінням в частині дотримання вимог земельного законодавства, а також про відсутність коштів на сплату судового збору як причину невжиття заходів, що дає підстави прокурору вживати заходи представництва інтересів держави в суді.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 №1302 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.

Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що ОСОБА_1 порушив визначену ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужив її упродовж року після набуття права власності. На даний час він без перешкод використовує належну йому спірну земельну ділянку на території України.

Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси у нашій державі, зокрема багато земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому у цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів».

У практиці ЄСПЛ (зокрема рішення у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі Перший протокол), а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

По-перше, звернення прокурора з вказаним позовом є законним, оскільки ст.131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділено прокурора правом на звернення до суду за захистом інтересів держави у випадку коли захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

По-друге, звернення прокурора з вказаним позовом до суду беззаперечно переслідує «суспільний», «публічний» інтерес, оскільки реагування прокурора у даному разі спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання законності використання іноземним громадянином земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке відбувається з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

По-третє, втручання держави шляхом пред`явлення прокурором цього позову відповідає принципу «пропорційності», який передбачає дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними із втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Новоселицький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 01.06.2006).

На підставі викладеного, судом встановлено, що відповідач є іноземним громадянином, набув у власність в порядку спадкування за законом право власності на 1/6 частку земельної ділянки кадастровий номер :01:002:0282, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,15 га,що була поділена і має кадастровий номер :01:002:0350,площею 0,0250 га, яка не може перебувати у його власності, у встановлений законом строк не відчужив земельну ділянку, в зв`язку з чим вона підлягає конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь Хмельницької окружної прокуратури.

Керуючись ст.268 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку кадастровий номеро :01:002:0350, площею 0,0250 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства ( номер запису на право власності 8806809, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 24), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ,(зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ,(проживаючогоза адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Хмельницької обласної прокуратури, (Хмельницька обласна прокуратура, , Держказначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, р/р НОМЕР_2 , понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. та 1342 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом 30 днів з дня його проголошення..

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 289 ЦПК України.

Повне рішення складено 22 лютого 2024 року.

Суддя Л.М. Шевцова