У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна,

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій просив виділити йому в натурі 1/3 частку із домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в окремий об`єкт нерухомості та визнати за ним право власності на цей самостійний об`єкт нерухомого майна, припинити право спільної часткової власності на 1/3 частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що йому належить.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2021 року вказану справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

10 жовтня 2022 року ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просила виділити їй в натурі 1/3 частку із домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 в окремий об`єкт нерухомості та визнати за нею право приватної власності на цей самостійний об`єкт нерухомого майна. Припинити право спільної часткової власності на 1/3 частку із домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2022 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у будинку.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 13 грудня 2022 року скасовано ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2022 року і направлено справу для продовження розгляду до суду.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 грудня 2022 року зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частки у будинку прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна, ухвалено повернутись до стадії підготовчого провадження, призначено підготовче засідання.

23 січня 2023 року представник позивача ОСОБА_4 подала заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 лютого 2023 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.

11 травня 2023 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшов висновок експерта від 09 травня 2023 року № 17/23 за результатами судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 травня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу по суті у відкритому судовому засіданні на 07 липня 2023 року.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року визнано явку позивача ОСОБА_1 в судове засідання обов`язковою.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року поновлено ОСОБА_3 пропущений строк для подання заяви про зміну предмета позову та прийнято заяву ОСОБА_3 про зміну предмета позову (уточнення позовних вимог).

В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Про причини неявки суд не повідомили.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце його проведення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 також в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце його проведення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступних висновків.

Як встановлено судом, справа призначалася до розгляду неодноразово, зокрема на 07 липня 2023 року, 21 вересня 2023 року, 23 жовтня 2023 року, 23 листопада 2023 року, 19 грудня 2023 року, 11 січня 2024 року та 09 лютого 2024 року, однак в судові засідання призначені на ці дати позивач та його представник ОСОБА_4 не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час, дату та місце їх проведення.

Зокрема, про судове засідання призначене на 11 січня 2024 року позивач та його представник ОСОБА_4 були належним чином повідомлені, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення позивачу особисто, разом з ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року про визнання його явки в судове засідання обов`язковою, а також довідкою про доставку SMS-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній» на номер повідомлений позивачем у позовній заяві, і довідками про доставку електронного листа (судової повістки та ухвали суду) для представника позивача ОСОБА_4 .

Про судове засідання призначене на 09 лютого 2024 року позивач та його представник ОСОБА_4 також були належним чином повідомлені, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (судової повістки) для представника позивача ОСОБА_4 . Судова повістка для позивача на 09 лютого 2024 року повернулася до суду 06 лютого 2024 року не врученою з довідкою поштового відділення про причини повернення/досилання, де вказана причина повернення за закінченням терміну зберігання.

Однак, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 про причини неявки в судові засідання на 11 січня 2024 року та 09 лютого 2024 року суд не повідомляли, заяви про розгляд справи у їх відсутність не подавали.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Відповідно до норм ст. 223, 257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Системний аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20), від 11 березня 2020 року у справі № 761/8849/19 (провадження № 61-21428св19), від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21), від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц (провадження № 61-9020св21), від 05 вересня 2022 року у справі № 325/218/21-ц (провадження 61-4672св22).

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання («Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» № 11681/85).

Необхідно враховувати, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в судовому розгляді, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 3 частини першої статті 257 ЦПК України слова «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші законодавцем не застосовані. Отже, не передбачено можливість інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. З огляду на зазначене повноваження суду залишити позов без розгляду не є дискреційним, а відносяться до імперативних.

Отже, відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України в разі повторної неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, суд зобов`язаний залишити позов без розгляду.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Відтак суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня

2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Отже, викладене дає суду підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду відповідно до правил ст. 223, 257 ЦПК України, виходячи з повторної поспіль неявки ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_4 , повідомлених належним чином, в судові засідання без повідомлення причин неявки, не надходження від них заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Щодо зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна, суд вказує, що 11 січня 2024 року відповідач ОСОБА_3 подала клопотання про залишення поданої нею зустрічної позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За таких обставин, враховуючи подання відповідачем ОСОБА_3 відповідної заяви, суд доходить висновку, що зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 необхідно залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ у натурі частки із майна та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із майна - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 09 лютого 2024 року.

Суддя О.О. Першко