КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 752/28884/21

номер провадження: 22-ц/824/1046/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кісілевича Олега Михайловича на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року у складі судді Плахотнюк К.Г., у справі за поданням старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Сидоренко Р.Г. про оголошення розшуку боржника,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року старший державний виконавець Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) (далі - Голосіївський ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ) Сидоренко Р.Г. звернувся до суду з поданням про розшук боржника.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у Голосіївському ВДВС у місті КиєвіЦМУ МЮ перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-709/12, виданого 24 квітня 2012 року Ленінським районним судом міста Луганськ, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини, щомісячно, починаючи з 07 квітня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

У відповіді на запити державного виконавця було отримано відомості про те, що боржник ОСОБА_1 на обліку в органах ДПС не перебуває, відомості про джерела отримання доходів в ДРФО відсутні, останнє місце роботи невідоме, відомостей про отримання пенсії не знайдено та відомості про зареєстровані за боржником транспортні засобі не встановлено. Тому державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 , за якою не було розшукано боржника чи майно, на яке можливо звернути стягнення.

З відповіді ГУ ДМС України у місті Києві боржник зареєстрованим по місту Києву та Київській області не значиться.

Станом на 03 листопада 2021 року згідно довідки - розрахунку заборгованості, складеної державним виконавцем, розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 288 452 грн 97 коп.

Вказував, що на адресу боржника неодноразово направлялись виклики до державного виконавця, однак боржник у визначений виконавцем час не з'явився, про причини неявки не повідомив.

З урахуванням наведеного, старший державний виконавець Голосіївського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ Сидоренко Р.Г. просив оголосити розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року подання старшого державного виконавця Голосіївського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ Сидоренко Р.Г. про розшук боржника, задоволено.

Оголошено у розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання якого: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 -адвокат Кісілевич О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким подання старшого державного виконавця залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не дослідив у повному обсязі зібрані у справі докази. Зазначає, що суд першої інстанції у порушення норм ЦПК України не витребував від державного виконавця матеріали виконавчого провадження, які необхідні для об`єктивного вирішення подання про оголошення розшуку боржника.

Вказує, що матеріалами виконавчого провадження не підтверджується обізнаність боржника із наявним виконавчим провадженням, оскільки державним виконавцем при поданні до суду зазначеного подання не додано докази направлення чи вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 23 січня 2015 року, виклику державного виконавця від 22 серпня 2018 року.

Зазначає, що виконавче провадження № НОМЕР_1 було відкрито на підставі заяви ОСОБА_2 , відповідно до якої місцезнаходження боржника значиться: АДРЕСА_1 . Разом з тим, вказана інформація не відповідає дійсності, оскільки з 15 травня 2012 року місце проживання боржника: АДРЕСА_2 . Отже, ОСОБА_1 не знав і не міг знати про відкрите виконавче провадження щодо стягнення аліментів.

Стверджує, що 04 лютого 2022 року ним було направлено державному виконавцю заяву про перерахунок заборгованості, виходячи з середньої заробітної плати працівника для Житомирської області, а не міста Києва. Розрахунок заборгованості від 07 липня 2022 року, складеним заступником голови Голосіївського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮбув зроблений перерахунок заборгованості, в якому визначено заборгованість боржника, виходячи із середньої заробітної плати працівника для Житомирської області.

Листом від 21 липня 2022 року державний виконавець повідомив ОСОБА_1 , що станом на 01 липня 2022 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів згідно з виконавчим листом № 2-709/12. Однак, старший державний виконавець Сидоренко Р.Г. звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з поданням від 22 листопада 2021 року № НОМЕР_1 про розшук боржника, яке безпідставно було задоволено ухвалою від 26 січня 2023 року.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував, що державний виконавець не надав суду достатніх і достовірних доказів відсутності відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, а також, доказів, які б підтверджували вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника та його обізнаності щодо зазначеного провадження, що є обов`язковим про вирішення даного питання.

Крім того, ОСОБА_1 отримав від Голосіївського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ новий розрахунок заборгованості, який був зроблений згідно його заяви від 06 липня 2022 року, та 08 липня 2022 року одразу сплатив всю суму заборгованості.

Отже, станом на день розгляду судом подання старшого державного виконавця про оголошення розшуку боржника заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів була відсутня та станом на день подання апеляційної скарги заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_1 також відсутня.

Учасники справи не скористалися своїм правом на подання суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційногo суду не направлено.

Згідно з ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У частинах 1,2 та 5 ст.263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи подання старшого державного виконавця Сидоренка Р.Г. про розшук боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання виконавчого листа №2-709/12, виданого 24 квітня 2012 року Ленінським районним судом міста Луганська. Суд першої інстанції зазначив, що державним виконавцям було направлено повідомлення про виклик боржника за адресою, яка вказана у виконавчому листі №2-709/12, однак боржник не з`явився у визначений виконавцем час та не надав жодних пояснень стосовно поважності причин своєї неявки.

Однак з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, у зв`язку з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду, одним з яких є розшук боржника.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Частиною 1 ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Голосіївському ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ перебуває виконавчий лист №2-709/12, виданий 24 квітня 2012 року Ленінським районним судом міста Луганська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2011 року і до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця Голосіївського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ від 23 січня 2015 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа №2-709/12 .

Судом першої інстанції встановлено, що останнім відомим місцем проживання боржника ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, матеріали подання старшого державного виконавця про оголошення розшуку боржника не містять доказів, що постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 23 січня 2015 року надсилалась за вказаною вище адресою боржника.

Так, згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, чинним законодавством на державного виконавця покладено обов`язок надіслати постанову про відкриття виконавчого провадження саме рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Це зумовлено тим, що сторона виконавчого провадження має право знати про дії, що вчиняються державним виконавцем під час виконання функцій, покладених Законом на останніх. Така вимога Закону обумовлена, зокрема тим, що для вчинення добровільного виконання рішення суду боржнику необхідно бути обізнаним про строки, протягом яких він може виконати зобов`язання сам, не чекаючи при цьому вжиття виконавцем заходів щодо стягнення у примусовому порядку.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі №808/2840/16, від 08 листопада 2019 року у справі №640/19510/16-а.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відсутні підстави стверджувати про повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження у встановленому законом порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не надані докази направлення чи вручення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження від 23 січня 2015 року та про виклик державного виконавця від 22 серпня 2018 року, а тому представник боржника вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для висновку про обізнаність боржника із виконавчим провадженням, заслуговують на увагу.

Фактори й чинники, які вимагають від виконавця здійснення перевірки відомостей про адресу місцезнаходження боржника після відкриття провадження, можуть бути різними і залежати від обставин конкретної справи. Однак, здійснення виконавчих дій без їхнього врахування здатне призвести до наслідків, несумісних із засадами виконавчого провадження, зокрема принципу його відкритості.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Однак матеріали справи не містять відомостей про те, чи перевірялось місце реєстрації та/або місце перебування ОСОБА_1 засобами Єдиного державний демографічного реєстру.

Разом з тим, з апеляційної скарги вбачається, що у червні 2021 року боржнику ОСОБА_1 від його колишньої дружини стало відомо про те, що відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-709/12 від 24 квітня 2012 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 аліментів.

У зв`язку з цим, 06 липня 2021 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Кісілевича О.М. звернувся до Голосіївського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_1 (а.с.31-32).

10 січня 2022 року на запит адвоката Кісілевича О.М. від 06 січня 2022 року старшим державним виконавцем Сидоренко Р.Г. було надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів станом на 10 січня 2022 року у розмірі 298 980 грн 72 коп. (а.с.37-38).

04 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ із заявою, в якій просив перерахувати суму заборгованості за аліментами, виходячи із середньої заробітної плати працівників для міста Чернівці, посилаючись на те, що місцем його проживання з 15 травня 201 року є адреса: АДРЕСА_3 , що підтверджується договором найму (оренди) житла від 15 травня 2021 року (а.с.39-41).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 07 липня 2022 року заступником начальника Сидоренко Р.Г., вбачається, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 07 липня 2022 року, з урахуванням перерахунку суми заборгованості, становить 171 997 грн 00 коп. (а.с.42-44).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 15 серпня 2023 року державним виконавцем Мельником В.С., встановлено, що станом на 01 серпня 2023 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів відсутня. З вказаного розрахунку вбачається, що у жовтні 2022 року боржник ОСОБА_1 сплатив всю суму заборгованості у розмірі 181 089 грн 25 коп. (а.с.42-44).

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, які свідчать про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження у встановленому законом порядку, та дізнавшись про вказане виконавче провадження у червні 2021 року, звернувся до Голосіївського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ та вжив заходи щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів, колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця про оголошення розшуку боржника.

Однак, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.263 ЦПК України, наведених вище обставин не встановив, не вжив заходів для витребування матеріалів виконавчого провадження, необхідних для вирішення даного подання, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення подання державного виконавця про оголошення розшуку боржника.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення подання, що в силу ст.376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні подання старшого державного виконавця Голосіївського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ Сидоренко Р.Г. про розшук боржника з наведених вище підстав.

Згідно з ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. (а.с.29).

Оскільки колегія суддів скасовує ухвалу суду першої інстанції та подання державного виконавця про оголошення розшуку боржника залишає без задоволення, то із старшого державного виконавця Голосіївського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кісілевича Олега Михайловича задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 26 січня 2023 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Подання старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Сидоренко Р.Г. про розшук боржника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Стягнути з старшого державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Сидоренко Р.Г. на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 536 грн 80 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: