ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/338/23 Номер провадження 22-ц/814/621/24Головуючий у 1-й інстанції Куц Т.О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шкред Анастасії Олександрівни, представника відповідача ТОВ «Єристівський ГЗК» - адвоката Намінаса Олександра Васильовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 липня 2023 року ухваленого у складі головуючого судді Куц Т.О., повний текст судового рішення виготовлено 31 липня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» про визнання протиправним та скасування наказу про припинення трудового договору (контракту), поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У лютому 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шкред А.О. звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» та просила визнати протиправним та скасувати наказ ТОВ «Єристівський ГЗК» від 01.06.2022 № 135-к «Про припинення трудового договору (контракту)»; поновити ОСОБА_1 на посаді начальника цеху ЦВР загальноцеховий персонал ТОВ «Єристівський ГЗК» з 06.06.2022; стягнути з ТОВ «Єристівський ГЗК» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 06.06.2022 по день винесення судом рішення у справі.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 02.03.2010 він був прийнятий на посаду головного механіка горного цеха ТОВ «Єристівський ГЗК». З 01.01.2016 його було переведено на посаду головного інженера цеху внутрішньокар`єрних ремонтів.

Наказом керівника ТОВ «Єристівський ГЗК» №1698-ОД від 07.12.2020 р., у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці підприємства прийнято рішення що з 01.04.2021 з організаційної структури ТОВ «Єристівський ГЗК» виключено відповідні робочі місця в тому числі і посаду начальника цеху ЦВР загальноцеховий персонал .

Наказом керівника ТОВ «Єристівський ГЗК» № 1802-0Д від 17.11.2021 «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК», з 01.04.2022 виключено з організаційної структури ТОВ «Єристівський ГЗК» певні підрозділи та виключено зі штатного розпису підприємства відповідні робочі місця, в тому числі посаду начальника цеху ЦВР загальноцеховий персонал .

Наказом керівника ТОВ «Єристівський ГЗК» N° 120-ОД від 25.01.2022 «Про скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК», прийнято рішення про скорочення з 01.04.2022 працівників, в тому числі і позивача (п. 24). Пунктом 3.1 вказаного наказу визначено ознайомити працівників під підпис з даним наказом із зазначенням дати ознайомлення, персонально повідомити про майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, з дотриманням вимог ст. 492 КЗпП України, запропонувати іншу роботу на підприємстві за наявності вакансій.

Вказує, що ОСОБА_1 неодноразово проходив співбесіди за вакансіями запропонованими відповідачем, однак про результати співбесід йому повідомлено не було, і на жодну нову посаду його прийнято не було.

Наказом заступника генерального директора комбінату з економічної безпеки ТОВ «Єристівський ГЗК» № 135-к від 01.06.2022 його звільнено з посади начальника цеху ЦВР загальноцеховий персонал на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників.

З огляду на викладене, вважає, що було порушено процедуру звільнення, оскільки ОСОБА_1 погоджувався на інші вакантні посади на підприємстві, однак на жодну з них його працевлаштовано не було. Також не було враховано його переважне право на залишення на роботі, оскільки він має 12 річний безперервний стаж роботи на підприємстві та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовною заявою про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнано незаконним та скасовано наказ товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» від 01.06.2022 №135-к «Про припинення трудового договору (контракту)».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника цеху ЦВР загальноцеховий персонал товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» з 06.06.2022.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 06.06.2022 по 06.06.2023 у розмірі 624777 грн. 96 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та виплати на його користь заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачем не доведено факту належного виконання законодавчо встановленого імперативного обов`язку, регламентованого приписами частини третьої статті 49-2 КЗпП України, та не наведено фактичних даних, які б свідчили про те, що роботодавцем вживалися заходи щодо можливого працевлаштування позивача. За таких обставин суд дійшов висновку, що звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників проведено відповідачем з порушенням норм трудового права, тому наявні підстави для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення позивача, поновлення його на роботі та стягнення середньої заробітної плати відповідно до положень статті 235 КЗпП України та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Крім того зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував обставин зайняття позивачем посади начальника Цеху внутрішньо-кар`єрних ремонтів (50901) в період з моменту прийняття рішення про створення ще одного Цеху внутрішньо-кар`єрних ремонтів(50911) і до моменту припинення трудового договору з позивачем. В той же час, позивач в період з 01.02.2021р. (дата внесення змін в організаційну структуру підприємства щодо створення ще одного ЦВР (50911)1 і до 06.06.2022р. виконував свої посадові обов`язки начальника ПВР (509011) та отримував заробітну плату і не заявляв претензій щодо порушення прав.

Суд першої інстанції не з`ясував обставин зайняття ОСОБА_2 посади начальника Цеху внутрішньо-кар`єрних ремонтів(50911). Так, ОСОБА_2 було прийнято на посаду начальника ЦВР (50911) з 07.04.2021р.

Позивача було повідомлено про скорочення 31.01.2022р. - більше, ніж через 9 місяців з моменту прийняття на посаду ОСОБА_2 , а звільнено - 06.06.2022р. - більше, ніж через рік після прийняття на посаду ОСОБА_2 . Не з`ясування судом першої інстанції даних обставин позбавило суд можливості розглянути наявні докази в їх сукупності з врахуванням хронології та причинного зв`язку.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини скорочення по наказу від 07.12.2020р. №1698-ОД та обставини щодо припинення даного скорочення - відміни дії пунктів 2 та 3 наказу №1698-ОД на підставі наказу від 31.03.2021р. №454-ОД.

Суд першої інстанції помилково встановив, що «Згідно з наказом ТОВ «Єристівський ГЗК» № 1698-ОД від 07.12.2020 «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК», з 01.02.2022 з організаційної структури ТОВ «Єристівський ГЗК» скорочено робочі місця втому числі начальника цеху ЦВР загальноцеховий персонал (т. 1 а.с.12-21)».

Судом не вірно встановлений час вимушеного прогулу: день звільнення 06.06.2022р. є останнім днем роботи, тому час вимушеного прогулу потрібно обраховувати з 07.06.2022р. до 07.06.2023р.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не виконання належним чином відповідачем обов`язків, визначених ч. З ст. 49-2 КЗпП України. Пропонувати позивачу посаду начальника ЦВР (50911) підприємство не мало можливості, так як дана посада на момент прийняття наказу про скорочення (№1802-ОД від 17.11.2021р.) вже була зайнята іншим працівником - ОСОБА_2 . Відповідач, в зв`язку з відсутністю вакансій, що відповідають професії та спеціалізації позивача, пропонував позивачу наявну іншу роботу, але той від запропонованої роботи відмовився, що підтверджується повідомленням про скорочення з додатком 1, відповідними актами пропозицій роботи (з додатками) від 18.03.2022р, 18.04.2022р., 23.05.2022р.

Позиція інших учасників справи

07 листопада 2023 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шкред А.О. на адресу Полтавського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат»у якому адвокат просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що воно є законним, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шкред А.О., представника відповідача ТОВ «Єристівський ГЗК» - адвоката Намінаса О.В. дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом ТОВ «Єристівський ГЗК» № 1698-ОД від 07.12.2020 «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК», з 01.02.2022 з організаційної структури ТОВ «Єристівський ГЗК» скорочено робочі місця в тому числі начальника цеху ЦВР загальноцеховий персонал (т. 1 а.с.12-21).

Наказом ТОВ «Єристівський ГЗК» № 1802-ОД від 17.11.2021 «Про зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК», з 21.02.2022 з організаційної структури ТОВ «Єристівський ГЗК» виключено підрозділи в тому числі і дільницю Цеху внутрішньо-кар`єрних ремонтів (т. 1 а.с.23-27).

Відповідно до наказу від 31.03.2021 було відмінено дію пунктів 2 та 3 наказу №1698-ОД від 07.12.2020, однак при цьому п. 4.3 вказаного наказу, відповідно до якого було постановлено організувати для працівників робочі місця зазначені в пункті 3 до наказу, розробку наказів про переведення на нові робочі місця, згідно розробленого штатного розпису скасовано не було.

Наказом ТОВ «Єристівський ГЗК» № 120-ОД від 25.01.2022 «Про скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК», прийнято рішення про скорочення з 01.04.2022 працівників, в тому числі начальника цеху ЦВР загальноцеховий персонал ОСОБА_1 ( т. 1 а.с. 25-27).

Відповідно до пункту 3.1 вказаного наказу визначено у термін до 01.02.2022 ознайомити працівника зазначеного у пункті 1 наказу з даним наказом під підпис, із зазначенням дати ознайомлення, персонально повідомити про майбутнє звільнення у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, з дотриманням вимог ст.49- 2 КЗпП України, запропонувати іншу роботу на підприємстві за наявності вакансій.

Наказом заступника генерального директора комбінату з економічної безпеки ТОВ «Єристівський ГЗК» № 135-к від 01.06.2022 позивача звільнено з посади начальника цеху ЦВР загальноцеховий персонал на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників (т. 1 а.с.31).

Відповідно до актів пропозиції роботи від 18.03.2022, 18.04.2022, 23.05.2022 складених головою постійно діючої комісії зі скорочення чисельності та штату працівників ТОВ «Єристівський ГЗК» ОСОБА_1 було запропоновано наявні станом на 18.03.2022, 18.04.2022, 23.05.2022 вакансії на ТОВ «Полтавський ГЗК» зазначені в Додатку №1, та на ТОВ «Єристівський ГЗК» зазначені у Додатку №1. ОСОБА_1 був згоден пройти співбесіди на наявні вакансії як на ПрАТ «Полтавський ГЗК» так і на ТОВ «Єристівський ГЗК» ( т. 1 а.с.28-30).

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно з частиною 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Параграф 1 глави 5 ЦПК України містить основні положення про докази, зокрема частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Положення частини 5 статті 43 Конституції України гарантують громадянам захист від незаконного звільнення.

Статтею 5-1 КЗпП України встановлено гарантії забезпечення права громадян на працю, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Визначення юридичної особи, поняття та порядок ліквідації чи реорганізації юридичної особи містяться у статтях 80, 104, 111 ЦК України, статтях 62, 66, 79, 92 ГК України. Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Частиною четвертою статті 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни роботодавця, а також у разі їх реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи роботодавця можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно з частиною другою статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (частина третя статті 49-2 КЗпП України).

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 487/2191/17 (провадження № 61-38337св18) викладено правові висновки, що при вирішенні питання про те, чи мав змогу роботодавець виконати вимоги статті 49-2 КЗпП України про надання роботи працівникові, який вивільняється у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, суд має виходити з того, що за змістом цієї норми працівнику має бути запропонована наявна робота за відповідною професією чи спеціальністю і лише при відсутності такої роботи інша наявна робота.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Тож, однією з гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Оскільки обов`язок з працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідача дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці, а саме, скорочення чисельності штату працівників, ОСОБА_1 попереджався про наступне вивільнення за два місяці з дати його попередження, з моменту попередження про наступне вивільнення, а саме: 18 березня 2022 року, 18 квітня 2022 року та 23 травня 2022 року позивачу пропонувались вакантні посади.

Разом з тим, на роботу в ТОВ «Єристівський ГЗК» за період з 25 січня 2022 року по 06 червня 2022 року прийнято 38 працівників на вакансії (т.1 а.с.170).

Судом першої інстанції надана належна правова оцінка довідці від 29 березня 2023 року про прийнятих працівників в ТОВ «Єристівський ГЗК» за період з 25 січня 2022 року по 06 червня 2022 року, із якої вбачається, що на підприємство були прийняті 38 працівників на посади: менеджер з персоналу, бізнес-партнер з управління персоналом, учень старшого комірника, учень зливальник-розливальник, фахівець з управління проектами та програмами зі сталого розвитку, зливальник-розливальник, учень комірника, слюсар-ремонтник, інженер з метрології, менеджер з персоналу, водій автотранспортних засобів з вивозу гірничої маси у кар`єрі, водій навантажувача у кар`єрі, машиніст бульдозера у кар`єрі, помічник машиніста бурової установки у кар`єрі, помічник машиніста екскаватора у кар`єрі.

Вказані працівники працевлаштовані на період відсутності основного працівника у зв`язку з загальною мобілізацією.

У першу чергу пропонується робота за відповідною спеціальністю, а якщо такої роботи немає, інша робота (як вакантна посада, що відповідає кваліфікації працівника, так і вакантна посада, що передбачає виконання роботи більш низької кваліфікації або з нижчим рівнем оплати праці), яку працівник може виконувати з урахуванням стану здоров`я.

З такою пропозицією роботодавець повинен звертатися до працівника не лише при попередженні про наступне звільнення, але й протягом усього строку попередження, якщо на підприємстві з`являються нові вакансії (наприклад, при звільненні працівників інших категорій). Водночас можуть пропонуватися і роботи за строковими трудовими договорами (наприклад, на час відпустки по догляду за дитиною іншого працівника; на час проходження військової служби іншим працівником, призваним під час мобілізації), робота на умовах неповного робочого часу тощо. Невиконання цього правила свідчить про неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків.

Тягар, пов`язаний із працевлаштуванням працівника, посада якого підлягає скороченню покладається саме на роботодавця (власника, або уповноважену особу). Невиконання зазначеного правила свідчить про неналежне виконання роботодавцем своїх обов`язків.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 522/8292/20 (провадження № 61-568св22), від 15 лютого 2023 року у справі № 947/14819/20.

Встановивши, що відповідачем не пропонувались всі вакантні посади ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що звільнення позивача відбулося з порушенням норм трудового законодавства, оскільки роботодавець не вчинив фактичних дій щодо подальшого працевлаштування ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» від 01.06.2022 №135-к «Про припинення трудового договору (контракту)», поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника цеху ЦВР загальноцеховий персонал товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» з 06.06.2022 та стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 06.06.2022 по 06.06.2023 у розмірі 624777 грн. 96 коп.

Разом з тим, роботодавець є таким, що виконав обов`язок щодо працевлаштування працівника, якщо працівникові були запропоновані всі інші наявні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві, починаючи з дня попередження про вивільнення, до дня розірвання трудового договору і які існували на день звільнення. З довідки про запропоновані вакансії за період з 25.01.2022 р. по 06.06.2022 р. також вбачається, що ОСОБА_1 , в день звільнення не були запропоновані вакансії ТОВ «Єристівський ГЗК» так як вони не змінювалися після 23.05.2022 (а.с.168).

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат»залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 липня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08 лютого 2024 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль