Справа № 447/854/23 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/2990/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

за участю секретаря: Назар Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 19 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

30.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Галицького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 19.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до Галицького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи, оскільки в ухвалі не зазначено його заяв від 07.06.2023, 27.06.2023, 17.07.2023, 16.08.2023, 13.09.2023 Голові Миколаївського районного суду Львівської області Павліву В.Р. про постановлення окремої ухвали до судді Миколаївського районного суду Львівської області Павліва В.Р. за порушення норм процесуального права та видати розпорядження про передачу справи до вищестоящого суду, в порядку ч.6 ст.31 ЦПК України, що є порушенням ст.ст.260, 183, 263 ЦПК України і є підставою для скасування даної ухвали.

Вказує, що резолютивна частина рішення не відповідає його повторній позовній заяві, а відтак дана ухвала не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки суд порушив ст.ст. 260, 183, 263 ЦПК України та є всі підстави для скасування ухвали та передачу справи в суд першої інстанції для продовження розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст.379 ЦПК України.

Просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою, п`ятою статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Вказані правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17 (провадження № 61-4437св20), від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19 (провадження № 61-15254св20), від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18 (провадження № 61-2329св20), від 22 березня 2021 року у справі № 757/43966/16-ц (провадження № 61-19254св19) та інших.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 03.05.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду на 22.05.2023. У підготовчому судовому засіданні 03.05.2023 був присутній позивач ОСОБА_1 . Про розгляд справи, призначений на 22.05.2023 позивач був повідомлений, що підтверджується його власноручною розпискою, яка міститься в матеріалах справи.

22.05.2023 ОСОБА_1 подав заяву про проведення розгляду справи, призначеного на 12 год. 30 хв. 22.05.2023 без його участі.

22.05.2023 в судове засідання сторони не з`явилися. У зв`язку з цим розгляд справи відкладено на 14.06.2023. Від позивача заяви про можливість повторного розгляду справи у його відсутності не надходили.

05.07.2023 ухвалою суду визнано обов`язковою явку ОСОБА_1 в судове засідання для уточнення заявлених позивачем вимог щодо відшкодування моральної шкоди, розгляд справи відкладено на 26.07.2023.

У судові засідання призначені на 26.07.2023, 28.08.2023, 19.09.2023 ОСОБА_1 не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які були вручені позивачу особисто.

Крім цього факт обізнаності позивача про призначення справи до розгляду 14.06.2023, 05.07.2023, 26.07.2023, 28.08.2023 та на 19.09.2033 підтверджується його заявами про винесення окремої ухвали відносно судді ОСОБА_2 .

В матеріалах справи відсутня заява позивача про розгляд справи за його відсутності.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

ОСОБА_1 серед іншого просить скасувати ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 19.09.2023 у справі № 447/854/23 про відмову у задоволенні його позову до Галицького районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про відшкодування моральної шкоди. Однак Миколаївський районний суд Львівської області 19.09.2023 не приймав у цій справі рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицького районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про відшкодування моральної шкоди.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 19 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 09.02.2024

Головуючий

Судді