г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5161/23
Номер провадження 2/213/278/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого - судді Попова В.В.,

секретар судового засідання - Куропятник І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань №14, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №213/5161/23 за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за відсутності учасників справи, -

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Відповідно до укладеного договору №б/н від 20.11.2008 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, розмір якого в подальшому було збільшено до 13000,00 грн. Підписавши анкету-заяву, вона підтвердила свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між нею та банком договір. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, але відповідач зобов`язання за договором не виконав і своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості. Станом на 30.10.2023 має заборгованість у розмірі 32274,99 грн., але позивач зазначив, що має право на власний розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, і просив стягнути борг без пені, тобто тіло кредиту і відсотки, всього на суму 30571,73 грн. Також просив стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

Короткий зміст відзиву на позов.

Відповідач вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав документи, які підтверджують погодження відповідачем істотних умов договору, зокрема не надав пам`ятку клієнта, яка є складовою частиною договору та у якій сторонами погоджуються всі його істотні умови, такі як: строки і порядок погашення за кредитом, в тому числі і розмір та порядок нарахування щомісячного платежу у разі встановлення мінімального обов`язкового платежу, вид та строк дії кредитної картки, тощо. Долучений позивачем до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, тому відповідач вважає, що позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач була ознайомленою саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Анкета-заява сама по собі не є стандартною (типовою) формою кредитного договору, а нарахування процентів за користування кредитним коштами та пені за невиконання кредитного договору Анкетою-заявою взагалі не передбачено. Тобто, вважає, що позивач мав право лише на стягнення непогашеного тіла кредиту, яка на його думку до стягнення також не підлягає, оскільки позивач пропустив строк звернення з позовом до суду з огляду на те, що початок позовної давності для стягнення кредитних коштів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником окремого щомісячного зобов`язання. Просив врахувати, що позивач безпідставно зазначив розмір заборгованості по тілу кредиту 10951,02 грн., оскільки в самій заяві від 20.11.2008 року встановлений ліміт на суму 5000,00 грн.

Процесуальні дії у справі.

20.11.2023 позовна заява надійшла до суду.

04.12.2023 судом отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.

05.12.2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання.

19.01.2024 відповідач подав відзив на позов, копію якого згідно з наданими ним доказами направив на адресу позивача 18.01.2024 року. У відзиві просив справу розглянути без його участі.

Представник позивача просив розгляд справи проводити за їх відсутності.

За таких підстав, суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.3 ст.211, ч.1 ст.223 ЦПК України.

Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом.

20.11.2008 ОСОБА_1 звернулася до Позивача із Заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, чим виявила бажання оформити на своє ім`я картку «Універсальна Gold» s отримати кредит у розмірі 5000,00 грн. /зворотній бік а.с.19/.

В Заяві зазначено, що базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору становить 2,5 % в місяць із розрахунку 360 днів на рік. Як видно із Заяви, Відповідач погодилася з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Згідно з наданою Банком довідкою, за даним кредитним договором відповідачу протягом 2008 2013 років було видано три кредитні картки «GOLD credit» та одна карта «Універсальна GOLD», остання - 21.12.2013 року з терміном дії - 05/17.

Відповідно до наданої позивачем довідки, старт карткового ліміту відбувся 25.11.2008 року, 04.12.2008 позикодавцем було встановлено кредитний ліміт в розмірі 5000,00 грн., який в подальшому тричі збільшувався до 13000,00 грн., а потім зменшувався до 10350,00 грн., і 10.01.2020 був зменшений до 0,00 грн.

Із виписки за Договором б/н від 20.11.2008 слідує, що Відповідач в період з 25.11.2008 по 01.11.2023 користувалася кредитною карткою: знімала кошти з рахунку, здійснювала оплату за товари та послуги, поповнювала рахунок мобільного телефону тощо, а також повертала кошти на рахунок, і станом на 01.11.2023 витрати по рахунку склали 686429,64 грн., надходження 654154,65 грн.

Із розрахунку позивача вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 30.10.2023 року заборгованість перед позивачем становить 32274,28 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредита 10951,02 грн., заборгованість за простроченими відсотками 18984,71 грн., заборгованість за пенею 2339,26 грн.

При цьому Позивач вимагає стягнення з відповідача частину суми заборгованості, без врахування пені, тобто тільки тіло кредиту і відсотки, всього на суму 30571,73 грн.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Судова практика, яку використовує суд для спірних правовідносин.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року за результатами розгляду справи № 342/180/17-ц прийнято правову позицію про те, що Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

В постанові від 07.11.2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, згідно з яким, виходячи з вимог ст.261 ЦПК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення останнім взятих на себе зобов`язань.

Суд погоджується з Відповідачем в тій частині, що додані позовної заяви роздруківки Умов та правил надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими умовами і тарифами ознайомився відповідач, і саме їх розумів, укладаючи кредитний договір. Цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Разом з тим, суд критично ставиться до тверджень Відповідача про те, що Позивачем не доведений факт досягнення сторонами домовленості про сплату відповідачем відсотків у будь-якому розмірі, оскільки у підписаній Відповідачем Заяві позичальника від 20.11.2008 року вказано, що за користування кредитом сплачуються відсотки у розмірі 2,5 % в місяць. Нарахування позивачем відсотків в іншому розмірі Відповідачем не доведено.

За таких обставин, суд вважає, що Відповідач порушив зобов`язання за Договором.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За нормою ст.257 цього Кодексу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Письмову заяву про застосування строку позовної давності відповідач надав суду до початку судового засідання, з відзивом на позов.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою цієї статті, за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`зання.

Відповідно до п.3.1.1. Договору, картка діє до останнього календарного дня місяця, вказаного на лицевій стороні карти (місяць, рік). За умовами та правилами надання банківських послуг кредит виданий на строк дії кредитної картки. Після закінчення строку дії картки, на вимогу клієнта видається нова картка, якщо від нього не надійшла заява про закриття картрахунку.

Як видно із матеріалів справи, на підставі кредитного Договору у вигляді анкети-заяви від 20.11.2008 року № б/н, ОСОБА_1 отримала чотири кредитних картки, останню № 071082 з терміном їх дії до травня 2017 року. У самій анкеті-заяві строк дії договору не зазначено. Матеріали справи не містять доказів того, що позивач виготовив та видав відповідачу нову картку, з новим терміном дії. Отже, трирічний строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами, обчислюється з 1 червня 2017 року (наступний день місяця після закінчення строку дії картки) і закінчується 31 травня 2020 року.

До того ж, з виписки за спірним Договором видно, що останнє поповнення карткового рахунку відповідачем здійснювалося 20.10.2015 року, після чого 16.03.2016 року відбулося автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти НОМЕР_1 на суму 106,00 грн. Інших доказів вжиття відповідачем заходів на погашення кредитного боргу матеріали справи не містять. Тобто, практично з цього моменту позивачу було відомо про порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором і виникло право на звернення з позовом до суду.

Однак, до суду банк звернувся з позовом тільки у листопаді 2023 року. Тому суд вважає, що на момент звернення позивача до суду з цим позовом, позовна давність сплинула, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Суд, керуючись ч.1 ст.141 ЦПК України, вважає, що у разі відмови в задоволенні позовним вимог, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. Доказів понесення інших судових витрат сторонами не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, .

Відповідач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 08 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Попов