ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 лютого 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 729/765/23

Головуючий у першій інстанції Бойко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/306/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Онищенко О.І, Шитченко Н.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований в Бобровицькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 16.10.2020, актовий запис № 61.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Причиною розлучення зазначав неможливість сторін за взаємною згодою вирішувати питання подружнього життя.

Наголошував, що на примирення не згоден, оскільки збереження сім`ї неможливе.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16.10.2023 сторонам надано строк для примирення тривалістю один місяць, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинено.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16.11.2023 відновлено провадження у справі.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16.11.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб, зареєстрований 16.10.2020 Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №61 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення, посилаючись на його незаконність, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час строку на примирення відбулося примирення між відповідачкою та позивачем, сторони відновили свої подружні стосунки.

Заявниця зазначає, що позивач не подавав до суду заяву про розгляд справи без його участі і, тим паче, не повідомляв суду інформацію про те, що примирення ніби то не відбулось і він наполягає на розірванні шлюбу.

Указує, що вона подавала до суду першої інстанції клопотання, в якому повідомляла, що під час строку на примирення сторони помирилися і сім`ю збережено, у зв`язку з чим просила закрити провадження у справі. Проте суд не з`ясував, в якому саме процесуальному документі відображено достовірну інформацію, в тому, який подано відповідачем, чи в тому, який подано позивачем.

Наголошує, що в матеріалах справи містяться докази, якими підтверджується факт збереження сім`ї та відновлення стосунків з чоловіком, зокрема, ком пакт-диски на яких зафіксована розмова між нею та позивачем.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що примирення між сторонами не було і не буде остаточно.

Зазначає, що він не може насильно перебувати у шлюбі, має іншу дружину та іншу сім`ю, чекає на народження дитини, а тому сенсу у збереженні так званої сім`ї не вбачає.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції, виходив з того, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

З такими висновками районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

Судом у справі встановлено, що сторони з 16.10.2020 перебувають у шлюбі, що зареєстрований Бобровицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №61, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , (а.с.3).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується повторною копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 4).

14.11.2023 ОСОБА_2 подано клопотання, в якому вона повідомляє суд, що під час наданого строку для примирення, відбулося примирення між нею та відповідачем, їх сім`ю збережено. Просила закрити провадження у справі (а.с.73-74).

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ст. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно із статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

При цьому, добровільність як засада шлюбу спостерігається, починаючи із закріплення права осіб на укладення шлюбу, перебування у ньому і закінчуючи правом на його вільне розірвання та припинення шлюбних відносин за бажанням будь-кого із подружжя.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя, що у контексті даної справи означає надання можливості подружжю на вільний вибір способу побудови своїх відносин у зареєстрованому шлюбі або іншим шляхом. І хто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею. При цьому бувше подружжя не позбавляється можливості налагодити свої стосунки й після розлучення шляхом укладення нового шлюбу або іншим шляхом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За положеннями частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 ЦПК України.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Частиною першої статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині першій та другій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач не бажає надалі підтримувати сімейні відносини із відповідачкою, на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу. Судом першої інстанції вживалися заходи щодо примирення сторін шляхом надання строку на примирення терміном 1 місяць, однак до позитивного результату не привели. Твердження відповідачки про те, що шлюбні відносини відновилися під час наданого судом першої інстанції строку для примирення не збігаються з позицією позивача, який це заперечує у відзиві на апеляційну скаргу.

При цьому апеляційна скарга не містить посилань на будь-які обставини, що свідчать про те, що збереження сім`ї є можливим, містить загальні фрази про незаконність висновків суду, але не містить ґрунтовних доводів, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно прийнято до уваги заяву, яка надійшла 15.11.2023 на електронну адресу суду, так як не встановлено, що саме він її підписав, не беруться до уваги з огляду на наступне.

У зазначеній заяві указано, що ОСОБА_1 просить визнати його позовні вимоги повністю та розірвати шлюб, адже примирення не відбулося. Ця позиція підтримана позивачем і у відзиві на апеляційну скаргу, що свідчить про його бажання розлучитися.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя не відповідає інтересам подружжя, встановивши те, що ніхто не може бути примушений до шлюбу або до особистих стосунків поза його волею, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16.11.2023 без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 16 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: О.І. Онищенко

Н.В. Шитченко