Справа № 457/112/24
провадження №2-о/457/17/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Грицьківа В.Т.

секретар судового засідання Ринда О.О.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Трускавцi в порядку спрощеного позовного провадження цивiльну справу за заявою ОСОБА_1 (представник заявника ОСОБА_2 ), заінтересована особа: Трускавецька міська рада Львівської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяву мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 у віці 70 років. ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів ОСОБА_1 належний йому житловий будинок та все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинокта господарські будівлі, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

ОСОБА_1 постійно проживала з батьком до дня його смерті, хоча не була зареєстрована з ним за однією адресою. Забезпечувала його лікування та всім необхідним для проживання, а після смерті батька здійснила його поховання. Вела разом з ним спільне господарство і була пов`язана з спадкодавцем спільним побутом. Заяву про відмову від прийняття спадщини, нотаріусу, не подавала.

З метою оформлення спадкових прав, ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області І.Білоган, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , так як на день смерті її місце проживання не було зареєстровано за останнім місцем проживання спадкодавця.

Згідно ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник заявника в судове засідання не з`явилась, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, однак на адресу суду від представника заявника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Трускавецької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Від нього на адресу суду надійшло клопотання про проведення засідання без участі представника Трускавецької міської ради, з приводу розгляду заяви покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За правилами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 70 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 14.06.2010 року, актовий запис № 24, яке знаходиться в матеріалах справи.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 серія НОМЕР_2 від 02.11.1962 року, в графі батько значиться записаним ОСОБА_3 .

Як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданим 21.08.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Трускавецького міського управління юстиції, актовий запис №45, ОСОБА_4 після розірвання шлюбу залишилась на прізвищі чоловіка, а саме: ОСОБА_1 .

Згідно копії заповіту, який знаходиться в матеріалах справи, ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 20 червня 2006 року ОСОБА_5 , секретарем виконкому Орівської сільської ради, зареєстрований в реєстрі №235, яким заповів своїй доньці ОСОБА_1 належний йому житловий будинок та все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 12.01.2001 року державним нотаріусом Сколівської державної нотаріальної контори Батлюк Ю.П., ОСОБА_3 належав дерев`яний житловий будинок та господарські будівлі, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою оформлення спадкових прав, ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області І.Білоган, але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , так як на день смерті її місце проживання не було зареєстровано за останнім місцем проживання спадкодавця.

Згідно з частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1221 Цивільного кодексу встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до частини 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно з довідки №11 від 22.02.2023 року, виданою виконавчим комітетом Орівського старостинського округу, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . Інших осіб, які б були зареєстровані за цією адресою не було, але проживала без реєстрації ОСОБА_1 -1962 року народження.

Як роз`яснено в пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно дост. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, в разі, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За змістом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Статтею 3 цього Закону визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема, за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Відтак, метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 259, 263-265, 268, 293, 315 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_4 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 70 років, за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Представник заявника: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: Трускавецька міська рада Львівської області, ідентифікаційний код юридичної особи: 26230588, юридична адреса: 82200, Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, 2;

Суддя: В. Т. Грицьків