Справа № 342/1351/23
Провадження № 2/342/80/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Матієк І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Герасимчук Олег Олександрович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , в інтересах якої адвокат Герасимчук Олег Олександрович (адреса: 21021, вул. Хмельницьке шосе, 77/28 м. Вінниця, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , жителя АДРЕСА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення нею повноліття та аліменти в розмірі 140000 грн. за минулий період, а саме з 11.03.2022 по 24.10.2023; судові витрати, які складаються із витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. стягнути з відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.12.2018 між сторонами було зареєстровано шлюб. Перебуваючи у шлюбі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька ОСОБА_3 . Як вбачається із Витягів з реєстру територіальної громади за № 2023/006581112 від 21.08.2023 та № 2023/006352561 від 14.08.2023 донька сторін ОСОБА_3 зареєстрована з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, у зв`язку з воєнним станом, який було запроваджено 24.02.2022 в Україні, позивач була змушена виїхати з донькою 10.03.2022 до Франції. Факт перебування позивача з донькою у Франції підтверджується медичним страхуванням за № 10207 від 20.02.2023 та реєстраційною формою від 29.08.2022. При цьому відповідач залишився в Україні та проживає окремо, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач самостійно несе та несла за останніх два роки витрати на утримання дитини, адже відповідач належним чином не утримує доньку та не цікавиться її життям. Перебуваючи за кордоном, ОСОБА_1 не отримувала матеріальної допомоги від чоловіка для утримання доньки, що підтверджується банківськими виписками по картці/рахунку від 01.09.2023 за № 2D287DP55SM5F1TH та від 01.09.2023 за № FJIQ57TEFL5PEGU. Жінка самостійно заробляла кошти, виховувала та піклувалася про ОСОБА_3 . Позивач неодноразово зверталася до чоловіка за матеріальною допомогою на доньку, однак все було без результативно, що підтверджується знімками екрану переписки з відповідачем. До того ж, чоловік стверджує, що він влаштував позивача на роботу, а тому вона сама має утримувати доньку. Позивач вважає, що з відповідача на її користь підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше як 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць. Також підлягають стягнення аліменти на утримання доньки за минулий період, а саме за останніх два роки у сумі 140 000 грн. Виходячи з розрахунку, жінка перебуває за кордоном 19 місяців, бажана сума стягнення аліментів за даний період 140 000 грн. 140 000 грн./19 міс. = 7368,4 грн. бажана сума стягуваних аліментів за 1 міс. Також звертають увагу суду на те, що позивач регулярно витрачає кошти на відвідування в дитячий садок, харчування, одяг, лікування і т.д., що підтверджується доданими квитанціями. За таких обставин, позивач вимушена звернутись до суду з цією позовною заявою. Позивач вживала заходи для того, щоб відповідач сплачував аліменти на утримання малолітньої доньки, однак, результатів не було.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася. Представник позивача - адвокат Герасимчук Олег Олександрович до суду надіслав заяви, в яких просив всі судові засідання по справі №342/1351/23 здійснювати без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштового відправлення (судової повістки) за адресою зареєстрованого місця проживання та адресою фактичного місця проживання, що зазначена у позовній заяві, що повернулися до суду без вручення, з довідкою «Укрпошта», причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».Відповідач причин неявки суду не повідомив, відзив не подав.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження згідно гл.10 Розділу ІІІ ЦПК України. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи з ухваленням, відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочного рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із копії свідоцтва про шлюб (повторно) серія НОМЕР_1 , виданого 01 вересня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 18 грудня 2018 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відповідний актовий запис № 2677 від 18 грудня 2018 року.

Сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого 04 квітня 2019 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

Із копії реєстраційної картки (реєстрація в дит.садок, рік 2022/2023, група № 8328) від 29.08.2022, перекладеної перекладачем Бучацькою О.Й. («Омніс» м. Вінниця Бюро перекладів) з французької мови на українську мову, слідує, що місце відвідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дит. ОСОБА_5 ; забирати дитину буде мати ОСОБА_1 (резиденція «Нові горизонти» 18, 78990 Еланкур).

Із копії свідоцтва на право страхування хвороби та на спільний додаток охорони здоров`я (дійсне з 20.02.2023 р. до 19.02.2024 р. з урахуванням змін в ситуації застрахованої особи), перекладеного перекладачем Бучацькою О.Й. («Омніс» м.Вінниця Бюро перекладів) з французької мови на українську мову, слідує, що отримувач страховки: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , заявлений лікуючий лікар, страхування без фінансової участі з 01.04.2023 до 31.03.2024; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страхування без фінансової участі з 01.04.2023 до 31.03.2024 р.; дата початку доповнення 11.03.22, дата закінчення доповнення 31.03.24.

Конституцією України визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, згідно з ч.2 ст.51 Основного Закону батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7-8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено статтею 180 СК України.

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 згаданої статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 183 згаданого Кодексу передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 183 СК України).

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги зазначені представником позивача підстави позовних вимог, обставини, визначені ст.ст. 181-183 СК України, відсутність даних про те, що відповідач має на утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, слід задовольнити.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивач звернулася до суду з позовом 30.10.2023 тому з цього дня слід присудити стягнення аліментів і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити негайному виконанню.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 140000 грн. за минулий період, а саме з 11.03.2022 по 24.10.2023, суд вважає зазначити наступне.

Згідно ч. 2 статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, які вона не могла одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, в розумінні ч. 2 ст.191 СК України.

Суд не може взяти до уваги як належний доказ листування, скріштоти (знімки) телефону, що надані представником позивача до позовної заяви, оскільки згідно з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 19 січня 2022 року у справі №202/2965/21, роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»", тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки в такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення.

Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача за минулий період відсутні, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін тощо (постанова Верховного Суду від 01 вересня 2022 року в справі № 640/16093/21).

Верховний Суд у постанові від 25.07.2023 року у справі №340/4492/22 прийшов до висновку, що наявність або відсутність заперечень процесуального опонента проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для розв`язання питання про співмірність судових витрат на правову допомогу, заявлених до відшкодування. Водночас, це не впливає на обов`язок перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим критеріям.

Справа, в якій ухвалюється рішення, є нескладною, обсяг наданих в ній правничих послуг полягає в складенні позовної заяви, двох заяв представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, написання та подання яких не потребувало значної витрати часу й проведення тривалої аналітичної та/або технічної роботи, використання виключних професійних знань представника.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн., оскільки така сума, відповідає критерію розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнена від сплати судового збору. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки судом задоволено одну позовну вимогу, то з відповідача слід стягнути до державного бюджету судовий збір в розмірі, передбаченому пп.2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 1073,60 грн., а іншу частину компенсувати за рахунок держави.

На підставі ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 12, 19, 76, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 30.10.2023 і проводити до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до державного бюджету судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Зареєстроване місце проживання позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

Зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 08.02.2024.

Суддя: Федів Л. М.