Справа № 214/7805/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Малаховської І.Б.

за участю секретаря судового засідання Митрофанової К.І.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визначення місця проживання малолітньої дитини,

Встановив:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визначення місця проживання малолітньої дитини

До суду надійшла спільна заява позивача та відповідача про укладення мирової угоди, відповідно до змісту якої сторони погодили, що ОСОБА_1 буде самостійно займатися вихованням своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та матеріально її утримувати, на свій розсуд до її повноліття одноособово вирішувати всі фінансові, матеріальні та моральні питання, пов`язанні з вихованням дитини, у тому числі щодо оформлення та підписання необхідних документів, плати за проїзд виховання, лікування, харчування, проходження навчання та відвідування шкільного/навчального/спортивного та /або лікувального закладів тощо, з правом представництва інтересів дитини з цих питань у компетентних державних або недержавних органів, у тому числі в органах місцевого самоврядування та їх структурних підрозділах , правоохоронних органах, судах, митниці тощо.

Позивач в судовому засіданні мирову угоду від 06 лютого 2023 року підтримав та просив суд її задовольнити. До заяви про затвердження мирової угоди долучив договір між батьками про визначення способу виховання старшої дитини, домовившись з відповідачем, що дитина буде проживати з ним.

Відповідач в судовому засіданні мирову угоду від 06 лютого 2023 року підтримала та просила суд її задовольнити, пояснила, що у неї з позивачем конфлікт через те, що її чоловік розказує друзям про дружину, яка нічого не робить, а тільки сидить дома і доглядає дітей. Вона погодилась підписати у нотаріуса договір про поділ дітей, віддавши старшу доньку чоловіку для вирішення конфлікту у такий спосіб.

Суд, вислухавши учасників підготовчого судового засідання , дослідивши умови мирової угоди від 06.02.2023 року та матеріали справи доходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

При цьому, ч. 5 ст. 207 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Нормами ст.ст. 141, 151 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Водночас, згідно зі ст.152 СК України дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

Усі без виключення спори між батьками що стосуються прав дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При розгляді справ про визначення місця проживання дитини суд, насамперед, має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Отже, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Зі змісту даної мирової угоди вбачається, що вона укладена сторонами через конфлікт між батьками, у їх власних інтересах, а не в інтересах малолітньої дитини. Крім того, в судовому засіданні сторони пояснили що у такий спосіб відповідач хоче довести позивачу що домашня праця жінки та догляд за дітьми не є способом нічого не робити, а займає весь вільний час.

Під час укладення мирової угоди не залучався представник органу опіки та піклування, не складався акт обстеження житлово-побутових умов, не досліджувався майновий стан ОСОБА_1 та не враховувалася думка дитини ОСОБА_3 щодо її прихильності до батька та бажання проживати з ним. Крім того, в матеріалах справи відсутній висновок органу опіки та піклування з даного питання оскільки донька є малолітньою.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для затвердження мирової угоди між сторонами, оскільки вона не відповідає вимогам чинного законодавства та укладена без вираховування думки дитини, оскільки відсутні докази що її умовами не порушені інтереси неповнолітньої дитини ОСОБА_3 2016 року народження.

Керуючись ст.ст. 207, 208, 255,256, 258-261 ЦПК України, суд

Постановив:

В затвердженні мирової угоди від 06.02.2024 року укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 09.02.2024 року о 10-00 год.

Суддя І.Б, Малаховська