РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №348/3064/23

08 лютого 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 15.09.2004 вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Стримбівської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11. Після одруження вона змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_3 на прізвище відповідача ОСОБА_4 .

Від шлюбу в них народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний вже досяг повноліття, син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час є неповнолітнім та проживає разом з нею.

З часом їхнє з відповідачем сімейне життя не склалось. Тому рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.06.2023 шлюб між нею та відповідачем розірвано.

З часу припинення подружніх відносин відповідач не надає належну матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , тому вона змушена звернутися в суд з позовом про стягнення з нього аліментів в примусовому порядку. На її прохання добровільно врегулювати даний спір вони з відповідачем не дійшли спільної домовленості.

Вона разом з неповнолітнім сином зареєстровані в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , придбаному згідно договору купівлі-продажу з відповідачем.

В зв`язку з тим, що відповідач створив для неї нестерпні умови проживання, вона разом з дітьми змушена на даний час тимчасово проживати в знайомих за адресою: АДРЕСА_2 .

Вона сама не в змозі в повному обсязі забезпечувати всім необхідним неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим зазнає значні труднощі із-за відсутності належної матеріальної допомоги із сторони відповідача.

Вона працюю продавцем в ФОП ОСОБА_8 , де отримує мінімальну заробітну плату. Будь-яких інших доходів, в тому числі від ведення підсобного господарства, вона не має, підприємницькою діяльністю вона не займається. Таким чином її матеріальне становище є неналежним і вона потребує від відповідача коштів на утримання неповнолітнього сина від шлюбу, оскільки її сім`я є малозабезпеченою.

Також з нею проживає повнолітній син від шлюбу ОСОБА_5 , який навчається в Надвірнянському коледжі і фактично перебуває на її повному утриманні.

На даний час відповідач ОСОБА_2 працює неофіційно та отримує доходи, розмір яких від неї приховує та витрачає на свої особисті потреби.

Враховуючи наведене, вона бажає визначити спосіб стягнення аліментів у частці від доходу відповідача. Це також пов`язано з тим, що прожитковий мінімум для дитини постійно змінюється і кожного року зростає. Також зростають ціни на продукти харчування, одяг та інші необхідні потреби дітей. На її переконання визначення способу стягнення аліментів в частці від доходу є більш правильним та справедливим по відношенню до неї та в інтересах неповнолітньої дитини.

Враховуючи наведене вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що є менш більш достатнім для його нормального фізичного та духовного розвитку на даний час.

Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, від представника позивача поступила письмова заява, в якій просить справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги позивача підтримує повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.12.2023 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 15.09.2004 проживали у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Надвірнянського району Івано-Франківської області від 08.06.2023 (а.с. 7-8).

За час шлюбу у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний вже досяг повноліття, та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на даний час є малолітнім, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 17.03.2005 та серії НОМЕР_2 від 28.05.2014 (а.с. 9-10).

Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 18.12.2023, витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 18.12.2023, та довідок про доходи позивача за 2023 рік, позивач ОСОБА_1 разом з малолітнім сином зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач працює продавцем у ФОП ОСОБА_8 , де отримує невелику заробітну плату- (а.с. 5, 11-15).

Як вбачається з позовної заяви, позивач на даний час проживає разом з малолітнім сином ОСОБА_7 , який перебуває на її утриманні. Позивач інших доходів, крім офіційної заробітної плати, не має, підсобного господарства не веде, підприємницькою діяльністю не займається. Тому вона не має змоги самостійно забезпечити малолітню дитину всім необхідним, та потребує від відповідача коштів на утримання малолітнього сина. Відповідач не надає належним чином матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина. Також з позивачем проживає повнолітній син від шлюбу ОСОБА_5 , який навчається в Надвірнянському коледжі, і фактично перебуває на утриманні позивача.

Відповідач офіційно не працює, проживає на тимчасові заробітки. Також суду не надано доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього інших утриманців. Тому відповідач може надавати кошти на утримання малолітньої дитини.

Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У відповідності до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Частиною першою ст. 12 зазначеного Закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Перевіряючи доводи позивача щодо визначення розміру аліментів у частці від доходу відповідача суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно норм ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в ухвалі від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц.

Тому суд вважає правомірними вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів у частці від доходу.

Крім того відповідач в поданій письмовій заяві визнав позовні вимоги позивача, чим фактично погодився на визначення аліментів у частці від його доходу.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Як вбачається з акту виконаних робіт про надання послуг на правничу дорогу від 08.02.2024, наданого адвокатом Гурашем М.В., розмір витрат на правову допомогу по даній справі складає 3000 грн., з яких: попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регулюють спірні відносини і надання консультацій по суті позову (заяви) 500 грн.; складання адвокатом процесуальних документів по справі (позовної заяви) 2000 грн.; представництво інтересів клієнта адвокатом в суді (500 грн. за кожне судове засідання) 500 грн. (а.с. 36).

Згідно квитанції № 68027496 від 18.12.2023, позивачем ОСОБА_1 сплачено адвокату Гурашу М.В. кошти в сумі 3000 грн. за надання послуг правової допомоги (а.с. 21).

Однак як вбачається з матеріалів справи, адвокат Гураш М.В. не брав фактичну участь в судових засіданнях по даній справі, розгляд справи було проведено за відсутності сторін та їх представників, та адвокатом Гурашем М.В. було подано заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Тому враховуючи положення статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2500 грн. як компенсацію витрат на професійну правничу, з яких: попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регулюють спірні відносини і надання консультацій по суті позову (заяви) 500 грн.; складання адвокатом процесуальних документів по справі (позовної заяви) 2000 грн.

Крім того позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, на підставі п. 3 ст. 5 Закону України про судовий збір. Тому судовий збір за задоволення вимоги про стягнення аліментів в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в користь держави.

Висновки суду:

Виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків утримувати дитину, встановленого факту проживання дитини з матір`ю, зі встановлених по справі обставин щодо малолітнього віку та стану здоров`я дитини, матеріального стану позивача (яка офіційно працює та отримує невелику заробітку плату, інших доходів не має), вартості життя та необхідності здійснення витрат як для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я дитини, прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріального становища та стану здоров`я платника аліментів (який є особою працездатного віку, працює по тимчасових заробітках, відсутність доказів щодо незадовільного стану здоров`я відповідача та наявності в нього на утриманні інших осіб), а також враховуючи факт визнання позову відповідачем, суд дійшов до висновку, що позов необхідно задовільнити частково, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи положення ст. 191 СК України, стягнення аліментів необхідно розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 21.12.2023.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`зку із задоволенням позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача, зокрема: 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу в користь позивача, а також 1211 грн. 20 коп. судового збору в дохід держави.

На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183 СК України, ст.ст. 3, 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 4, 13, 19, 137, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовільнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 21 грудня 2023 року.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 2500 грн. 00 коп. (дві тисячі п`ятсот гривень) сплачених витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави 1211 грн. 20 коп. (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя Міськевич О.Я.