КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року

м. Київ

справа №759/5806/20

провадження №22-з/824/129/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Гуля В.В. (суддя-доповідач)

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

за участю секретаря судового засідання - Ольшевського П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києвізаяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Інна Леонтіївна про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року -скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв.м, жилою площею 28,9 кв.м, яка складається з 2 (двох) житлових кімнат.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв.м, жилою площею 28,9 кв.м, яка складається з 2 (двох) житлових кімнат.

Укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Договір іпотеки від 17 травня 2018 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко I.Л., та зареєстровано в реєстрі під №602, - визнано недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового у розмірі 27 446,53 грн.

14 листопада 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, в якій останній просить роз`яснити резолютивну частину постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року щодо визначення часток, в яких необхідно стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 27 446,53 грн з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

У мотивування заяви зазначає, що під час відвідування позивачем приміщення суду першої інстанції йому було відмовлено у видачі виконавчого листа в частині стягнення судового збору з тих підстав, що в указаній постанові апеляційного суду в частині вирішення питання про стягнення судового збору не вказано часток, в яких повинен бути стягнутий судовий збір з відповідачів.

Посилається на те, що вказані обставини викликали ускладнення у виконанні постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року.

ОСОБА_1 у судовому засіданні просив заяву задовольнити з підстав, викладених у ній.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

01 лютого 2024 року на електронну адресу суду надійшло клопотання приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., в якому остання просить розглядати справу у її відсутність з урахуванням фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства.

07 лютого 2024 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , в якому останній повідомляє про неможливість відповідача та її представника з`явитися у судове засідання, призначене на 08 лютого 2024 року на 15 годину 30 хвилин, та просить відкласти слухання справи на іншу дату.

У відповідності до частини третьої статті 271 ЦПК України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення.

Зважаючи на норми частини третьої статті 271 ЦПК України, відсутність необхідності обов`язкової безпосередньої участі сторін по справі у судовому засіданні при вирішенні заяви про роз`яснення рішення, а також відсутність будь-яких доводів та доказів неможливості відповідача ОСОБА_3 та її адвоката Шипіцина О.В. приймати участь у розгляді даної справи, колегією суддів вирішено здійснювати розгляд заяви за відсутності учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить висновку, що заява про роз`яснення постанови підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Як роз`яснено у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, діюче процесуальне законодавство зазначає, що рішення суду повинно бути зрозумілим, яке полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Роз`яснення судового рішення є одним із способів усунення його недоліків, які стосуються недотримання його ясності та визначеності.

За своєю правовою суттю роз`яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, якщо рішення є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, роз`яснення полягає в тому, що суд не в праві давати відповідь на нові та не вирішені ним вимоги, а лише має роз`яснити положення ухваленого рішення, які не чітко та не ясно сформульовані.

Таким чином, роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі, однак шляхом постановлення ухвали про роз`яснення суд не вправі змінювати суть самого рішення.

У відповідності до чинного законодавства, якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, суд ухвалою відмовляє у роз`ясненні судового рішення.

Звертаючись до суду із заявою про роз`яснення постанови апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції йому було відмовлено у видачі виконавчого листа в частині стягнення судового збору з тих підстав, що в указаній постанові апеляційного суду в частині вирішення питання про стягнення судового збору не вказано часток, в яких повинен бути стягнутий судовий збір з відповідачів, у зв`язку з чим у позивача виникли обставини, що ускладнюють виконання постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року -скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. про поділ спільного майна подружжя та визнання недійсним договору іпотеки - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв.м, жилою площею 28,9 кв.м, яка складається з 2 (двох) житлових кімнат.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 72,6 кв.м, жилою площею 28,9 кв.м, яка складається з 2 (двох) житлових кімнат.

Укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Договір іпотеки від 17 травня 2018 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко I.Л., та зареєстровано в реєстрі під №602, - визнано недійсним.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового у розмірі 27 446,53 грн.

При цьому, у мотивувальній частині постанови колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 при подачі позовної заяви та апеляційної скарги сплатив 27 446,53 грн судового збору, які підлягають до стягнення з відповідачів у зв`язку із задоволенням його позовної заяви.

Згідно статті 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в апеляційній інстанції.

За змістом частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове судове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Серед основних засад судочинства в Україні, крім іншого, є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Згідно статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Ураховуючи те, що апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги було дійдено висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 у повному обсязі та вирішено стягнути з відповідачів на користь позивача понесений ним судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги всього у розмірі 27 446,53 грн, проте не визначено в яких саме частках підлягає стягненню такий судовий збір з відповідачів, колегія суддів з огляду на те, що при виконанні судового рішення в частині стягнення судового збору питання його розміру щодо кожного з відповідачів є істотним, доходить висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а постанова Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року - роз`ясненню шляхом зазначення, що судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 27 446,53 грн підлягають стягненню в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 13 723,30 грн з кожного.

Виходячи з наведеного та керуючись статтею 271 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про роз`яснення постанови Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року- задовольнити.

Роз`яснити постанову Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2022 року, зазначивши, що судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 27 446,53 грн підлягають стягненню в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 13 723,30 грн з кожного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник