Справа № 211/1295/18
Провадження № 4-с/211/2/24
У Х В А Л А

іменем України

22 лютого 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Ткаченко С.В.,за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,у відсутність учасників процесу,

розглянувши в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи Довгинцівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Житлово-будівельний кооператив «Схід-41», на бездіяльність державного виконавця, скасування постанови про накладення арешту на рахунки боржника,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою та просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту з його банківських рахунків та зобов`язати Довгинцівський відділ ДВС скасувати постанову про арешт рахунків боржника від 29.07.2020 у ВП № 59342063 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду. В обґрунтування скарги зазначено, що 21 листопада 2018 року судом винесено рішення про солідарне стягнення з нього та ОСОБА_2 на користь ЖБК «Схід-41» заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 22 643,69 грн. та судового збору. На виконання указаного рішення суду видано виконавчий лист № 211/1295/18, на виконання якого державним виконавцем відкрито виконавче провадження відносно ОСОБА_3 за № 59343100 та відносно нього за № 59342063. Боржником ОСОБА_2 було повністю виконано зобов`язання у справі № 211/1295/18, у тому числі й сплати судового збору та виконавчого збору. Тому він звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з його рахунків, накладених у межах виконання рішення суду у ВП № 59342063. Однак у відповідь отримав відписку та рекомендацію звернутися до суду. Тому просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 26 вересня 2021 року прийнято до розгляду скаргу.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник заявника адвокат Хоменко О.О. звернувся до суду із заявою про розгляд скарги за його відсутності, на вимогах наполягає.

Представник Довгинцівського ВДВС звернувся до суду із відзивом на скаргу. В обґрунтування відзиву зазначено, що 21.10.2021 відповідно до п. 7 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, однак на теперішній час відсутнє документальне підтвердження про сплату боржником судового збору у сумі 881,00 грн., виконавчого збору у сумі 88,10 грн. та витрат виконавчого провадження у сумі 505,00 грн. у виконавчому провадженні 59342063, в солідарному порядку сплачена заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 22 643,69 грн. Тому вважає, що оскільки боржником зобов`язання у повному обсязі не виконані та правових підстав для зняття арешту з коштів у державного виконавця немає. Просить відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Як встановлено судом, на підставі виконавчого листа № 211/1295/18, виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ЖБК «Схід-41» заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 22 643,69 грн. та судового збору, державним виконавцем Довгинцівського ВДВС відкрито виконавче провадження № 59342063.У рамках указаного виконавчого провадження державним виконавцем 29 липня 2020 року винесено постанову про арешт коштів боржника.

Постановою державного виконавця від 21 жовтня 2021 року повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі пункту 7 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження.

Підстави та порядок накладення та зняття арешту при виконанні рішень суду визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року№ 1404-VIII(далі Закон № 1404-VIII).

Згідно частин першої, другої статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Пунктом 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено випадки повернення виконавчого документу стягувачу, а саме якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (частина 5 статті 37 Закону)..

Таким чином, повернення виконавчого документа стягувачеві не є підставою для закінчення виконавчого провадження, а зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 22 грудня 2021 року у справі №634/292/21, від 12 серпня 2020 року у справі №569/17603/18, від 26 квітня 2022 року у справі №242/4601/20, від 04 листопада 2022 року у справі №686/6010/14-ц.

Оскільки постановою державного виконавця від 21 жовтня 2021 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, виконавче провадження не є закінченим, а тому відсутні підстави для застосування правових наслідків у вигляді зняття арешту з рахунків боржника ОСОБА_1 .

Таким чином, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог.

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Крім того, частиною 1 статті 452 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У зв`язку з відмовою у задоволенні скарги, судові витрати заявника відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені скарги ОСОБА_1 повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Ткаченко