Дата документу 15.02.2024
Справа № 334/2798/23
Провадження № 2/334/114/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коломаренко К.А.,за участю секретаря судового засідання Цілінко А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії , -

ВСТАНОВИВ:

12 квітня 2023 року до Ленінського районного суду міста Запоріжжя надійшла вказана позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» датована 12.04.2023 року, за підписом представника позивача Кривик А.В. (діє на підставі довіреності), до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії, в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь 64 807,01 грн. заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за період з листопада 2021 року по лютий 2023 року Концерн «МТМ» відпустив нежитловому приміщенню 107 по АДРЕСА_1 теплову енергію на загальну суму 64 807,01 грн., що підтверджується розрахунками. Нежитлове приміщення належить відповідачу на праві приватної власності. Відповідач за вказаний період оплат не здійснював, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 64 807,01 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 14.04.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

15.05.2023 року позивачем до суду надано заяву про виправлення недоліків позовної заяви, в якій зазначила, що нежитлове приміщення є невід`ємною частиною житлового будинку. Житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії Sonometer 1000, заводський номер 938404Y398. Відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку. Нежитлове приміщення 107 по АДРЕСА_2 оснащено розподільчим приладом обліку теплової енергії, а саме тепло-лічильником «Ultraheat», заводський №65780883. У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалювальних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. У разі відсутності змін у показах розподільчого приладу обліку вбачається, що порушення споживачем вимог щодо мінімального споживання теплової енергії у розрахунковому періоді і такому споживачу у відповідності до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року №315. Рахунки направлялись споживачу методом направлення до поштової скриньки, без складання реєстрів направлення. На підтвердження вказаних обставин представник позивача надав відповідні документи.

Ухвалою суду від 16.05.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, визначено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

25.10.2023 року від Концерну «Міські теплові мережі», за підписом представника Науменка М.В., через канцелярію суду надійшли письмові пояснення, в яких представник зазначає, що інформація про прилад обліку теплової енергії по будинку АДРЕСА_1 міститься на офіційному сайти Концерну «Міські теплові мережі», а Розпорядження ЗМР №1637 к/тр від 29.09.2022 року про звільнення ОСОБА_2 та покладення обов`язків на ОСОБА_3 на сайті Запорізької міської ради та є у публічному доступі. До письмових пояснень додано копії актів ГОГЕ з спірний період, копія акту про прийняття в експлуатацію будинкового приладу обліку та інформацію щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за типовим індивідуальним договором №71202841.

31.01.2024 року від Концерну «Міські теплові мережі», за підписом представника Науменка М.В., через канцелярію суду надійшли роз`яснення щодо нарахувань за спірний період із зазначенням методики та алгоритму нарахування.

Представник позивача Науменко М.В. у судове засідання не з`явився, 15.02.2024 року через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, за наявними в матеріалах справи доказами, на фіксації судового процесу не наполягає, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Корсік Я.І. в судове засідання не з`явилися. 15.02.2024 року представник відповідача подав через канцелярію суду про розгляд справи без особистої участі відповідача та його представника, у задоволенні позову просить відмовити з підстав недоведеності вимог (заявленої до стягнення суми) та порушення позивачем вимог ч. 8 та ч. 9 ст. 83 ЦПК України, а саме: не надсилання на адресу відповідача документів, наданих на виконання ухвали суду від 14.04.2023 року; надання на адресу суду та відповідача письмових пояснень з додатками (документами) за межами процесуальних строків без заявлення клопотання про поновлення пропущеного строку та обґрунтування поважності причин неподання вказаних документів, у строк, встановлений ЦПК України. Посилаючись на ч. 2 ст. 263 ЦПК України, просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В ході судового розгляду відповідач в особистих поясненнях зазначала, що у її приміщенні встановлений індивідуальний лічильник тепла, з якого представники позивача знімали покази, та вказані покази свідчать про те, що до її приміщення теплова енергія не постачалась. Наполягала, що їй неналежним чином були вручені рахунки та про наявність нарахувань вона не знала. Відзиву на позовну заяву не подавали, контррозрахунку суми заборгованості не надавали.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, доходить таких висновків.

Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має у власності нежитлове приміщення 107, за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.23/.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII(далі - Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради та на власному офіційному веб-сайті індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Крім того ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Системний аналіз вищевикладеного дає підстави для висновку, що типовий індивідуальний договір № 71202841 між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 є укладеним з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (02.10.2021).

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах, зокрема, у постанові від 7 липня 2020р. у справі № 712/8916/17, погоджується з висновками судів про те, що відсутність укладеного письмового договору про надання будь-якого виду комунальних послуг не звільняє відповідачів як споживачів від обов`язку оплати за надані послуги, оскільки у сторін таких спорів є фактичні договірні відносини щодо надання-отримання відповідних житлово-комунальних послуг

ВП ВС вказує,що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

У вказаній постанові ВП ВС зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Згідно з рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років та про початок опалювального періоду 2022-2023 років (а.с. 24-25), які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради, та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі вбачається, що послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому знаходиться приміщення відповідача, здійснює саме позивач.

З матеріалів справи, зокрема рахунків за надані послуги за договором 71202841 за період з листопада 2021 по лютий 2023 року, а також з пояснень учасників справи судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений приладом комерційного теплової енергії Sonometer 1000 заводський №938404Y398. Відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку, які зазначені в рахунках за надані послуги.

Згідно пояснень відповідача, нежитлове приміщення 107 по АДРЕСА_2 оснащено розподільчим приладом обліку теплової енергії, а саме тепло-лічильником «Ultraheat», заводський № 65780883. Позивач підтвердив вказані обставини в ході судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

З огляду на те, що учасниками справи обставина оснащення житлового будинку АДРЕСА_1 приладом комерційного теплової енергії Sonometer 1000 заводський №938404Y398, а приміщення відповідача - тепло-лічильником «Ultraheat», заводський №65780883 не оспорювались, суд визнає вказану обставину доведеною.

Порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживи комунальних послуг визначається Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 (далі - Методика).

Згідно загальних правио розподілу спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг, для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги (пункт 4 Розділу І Методики).

Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якій частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загально будинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення.

При цьому, відсутність змін у показах приладу обліку, встановлено у приміщенні відповідача, свідчить лише про те, що відповідачем не виконано вимог щодо мінімального споживання теплової енергії у розрахунковому періоді і такому споживачу у відповідності до вимог Методики здійснюються донарахування обсягу спожитої теплової енергії з огляду на наступне.

Пунктом 1 Розділу VI Методики визначено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії і ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях та оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії за такими формулою 32 Методики.

Згідно формули 32 п.2 розділу VI методики у кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії за такими формулами:

для опалюваного приміщення, оснащеного вузлами розподільного обліку теплової енергії або вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді):

- мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень, Гкал;

- обсяг спожитої теплової енергії на опалення j-го опалюваного приміщення, визначений за показаннями вузла розподільного обліку теплової енергії або вузла розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), Гкал;

- площа j-го опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку теплової енергії, м2.

Позивачем надані додаткові пояснення, в яких відображено порядок нарахувань та формули, які застосовувались позивачем при здійсненні нарахувань заборгованості відповідачеві, а також відображені вихідні дані для відповідних розрахунків щомісячно, а саме:

Опалювальна площа будівлі Sпр.i = 4469,87м2 ;

Площа приміщення споживача Sпр.1 = 247,9м2;

Кількість теплової енергії на будівлю Qбудоп щомісячно;

Обсяг теплової енергії згідно показань розподільного ПО споживача = 0,00Гкал.

При цьому, мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії визначається згідно формули 31 п.1 Розділу VI Методики та дорівнює 50% від середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень , тобто:

Згідно Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Концерном «МТМ» для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021 № 374.

Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі - Правила) визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Відповідач контррозрахунку, а також інших відомостей щодо вихідних даних для здійснення відповідного розрахунку судом, не надав.

Заперечуючи проти позову представник відповідача зазначав про порушення позивачем порядку та строків подання доказів у справі, зокрема не надсилання на адресу відповідача документів, наданих на виконання ухвали суду від 14.04.2023 року; надання на адресу суду та відповідача письмових пояснень з додатками (документами) за межами процесуальних строків без заявлення клопотання про поновлення пропущеного строку та обґрунтування поважності причин неподання вказаних документів, у строк, встановлений ЦПК України.

Оцінюючи доводи представника відповідача в цій частині суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин. Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Судом встановлено, що позивачем подані до суду докази з пропуском строку, визначеного законодавством, клопотань про поновлення строку подання відповідних доказів з обгрунтуванням причин їх неподання у встановлені законодавстом строки стороною позивача не заявлено.

Таким чином, суд не враховує при вирішенні справи докази, долучені до заяви про усунення недоліків позовної заяви, а також подані представником позивача разом з письмовими поясненнями від 25.10.2023.

Разом з тим, суд звертає увагу, що заява про усунення недоліків в розумінні статті 174 ЦПК України не є заявою по суті справи, а тому на неї не розповсюджуються вимоги про обов`язкове її направлення іншим учасникам справи одночасно з поданням її до суду.

При цьому, з метою забезпечення рівності учасників судом відкладався розгляд справи з наданням можливості відповідачеві та її представникові ознайомитись з матеріалми справи.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому суд зазначає, що наданими у встановленому законом порядку доказами (які додані до позовної заяви) та поясненнями позивача від 31.01.2024, наданими на вимогу суду, підтвержуються викладені в позовній заяві обставини, а саме, що ОСОБА_1 має у власності нежитлове приміщення 107, за адресою: АДРЕСА_1 , до якого позивачем надаються послуги з постачання теплової енергії на підставі типового індивідуального договору № 71202841 між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 , який є укладеним з 01.11.2021.

В період з листопада 2021 року по лютий 2023 року позивач надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 64 807,01 грн.

Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги з постачання теплової енергії № 71202841 за листопад 2021 року по лютий 2023 року на суму 64 807,01 гривень.

Для здійснення перевірки нарахувань позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в рахунку, а саме покази приладу обліку, площу опалювальних приміщень у будинку, площу приміщення відповідача.

Відповідач не був позбавлений права та можливості звернутися до позивача стосовно роз`яснень здійснених нарахувань за надану послугу з постачання теплової енергії. Відповідне листування в матеріалах справи відсутнє та відповідачем не подано.

Згідно пункту 32 Правил № 830 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 цих Правил визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п., п 5, 11, 32, 34, 38 Типового індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

У п. 32 Типового договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

За умовами п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з пп. 3 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за листопад 2021 року лютий 2023 року в розмірі 64 807,01 грн. за поставлену теплову енергію підлягає задоволенню судом.

Відповідно до положень ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 2481 грн.00 коп. за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.4,12,13,141,261,264,265,280-284,354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137, на р/р НОМЕР_2 у Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, ) суму грошової заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії в розмірі 64 807,01 гривень (шістдесят чотири тисячі вісімсот сім гривень 01 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», 137, на р/р НОМЕР_3 , ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478, ) судовий збір в сумі 2481,00 гривень (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя: Коломаренко К. А.