Справа № 2-1019/11
Провадження № 4-с/638/39/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків),-

ВСТАНОВИВ:

11.12.2023 ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в обґрунтування якої зазначає, що перевіркою інформації про здійснення виконавчих дій стало відомо, що виконавчі провадження №39015144 та №39015219 про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості та судових витрат на корись АБ «Укргазбанк» у рамках примусового виконання рішення суду від 2.03.2012, часткового зміненого рішенням АСХО від 27.03.2013 у справі №2-1019/11, були закінчені. Про офіційне обґрунтування обставин, які стали належними підставами для закінчення виконавчих проваджень стягувачу не відомо. Постанов про закінчення виконаавчих проваджень банк не отримував. З повним текстом постанов про закінчення виконавчих проваджень стягувач ознайомився лише у серпні 2023. У зв`язку з чим стягувач просить поновити строк на подання скарги, визнати незаконними та неправомірними дії посадових осіб Шевченківського ВДВС, зобов`язати посадових осіб Шевченківського ВДВС поновити порушені права ПАТ АБ «Укргазбанк», скасувати постанови про закінчення виконавчого провадження.

Представник стягувача АБ «Укргазбанк» - Невечеров Д.В. звернувся до суду з заявою про розгляд скарги у його відсутність, скаргу підтримав та просив задовольнити. Щодо пояснень ОСОБА_2 від 31.01.2024 зазначив, що клопотання про поновлення строків наявне у матеріалах справи, ОСОБА_2 не стороною у справі. Предметом скарги є рішення ВДВС у відношенні боржника за рішенням суду про стягнення заборгованості за договором в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і будь-які права та інтереси ОСОБА_3 жодним чином не порушуються. На виконання рішення від 21.03.2012 у справі №2-1019/12 у відношенні ОСОБА_3 відкриті виконавчі провадження в інших ВДВС, просив відхилити письмові пояснення ОСОБА_2 .

Від ОСОБА_1 05.02.2024 надійшли заперечення на скаргу, у яких зазначено, що зі скаргою категорично не погоджується, упродовж останніх років банк зловживає своїми процесуальними права та вводить суд в оману щодо виконання рішення суду. Стягувач з моменту винесення постанов державним виконавцем від 28.04.2018 про закінчення виконавчих проваджень та ухвалення постанови Верховним Судом від 31.03.2021, про подальший хід виконанні рішення суду у справі №2-1019/11 поцікавився лише у січні 2022 року, тобто майже через 5,5 років. Банком не обґрунтовано з яких причин він як стягувач не цікавився про стан виконання судового рішення протягом тривалого часу, які поважні причини завадили банку дізнатись про стан виконавчого провадження. У зв`язку з чим ОСОБА_1 , просив відмовити у поновленні строку на оскарження дій державного виконавця, відмити ПАТ АТ «Укргазбанк» у відкритті провадження.

Від представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 31.01.2024 надійшли письмові пояснення, у яких зазначено, банком вказано, що з постановами про закінчення виконавчого провадження стягувач ознайомився лише 21.08.2023, натомість зі змісту ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.07.2021 вбачається, що при розгляді заяви банку про видачу виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, встановлено, що стягувач не ставив питання щодо видачі дубліката виконавчого листа, а просив видати дублікат виконавчого листа посилаючись на закриття виконавчого провадження. Стягувач, як сторона виконавчого провадження, мав доступ до виконавчого провадження в Єдиному реєстрі боржників та мав усі можливості відслідковувати хі виконавчого провадження і у разі незгоди з діями державного виконавця оскаржувати його у строки визначені чинним законодавством. У зв`язку з чим представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 просив відмовити ПАТ АТ «Укргазбанк» у задоволені скарги, скаргу розглянути за відсутності ОСОБА_2 та її представника.

Представник Шевченківського ВДВС у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Проте, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки строк розгляду скарги обмежений, а відповідно до ст. 450 ЦПК України неявка осіб не є перешкодою для розгляду скарги.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

З наданих представником стягувача доказів вбачається, що 24.04.2018 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС закінчено виконавче провадження №39015144, боржник ОСОБА_1 , стягувач ПАТ «Укргазбанк». Підставою закінчення виконавчого провадження стало те, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14.12.2017 у справі №638/6877/15-ц рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, яке підлягало виконанню, скасоване.

24.04.2018 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС закінчено виконавче провадження №39015219, боржник ОСОБА_1 , стягувач ПАТ «Укргазбанк». Підставою закінчення виконавчого провадження стало те, що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 14.12.2017 у справі №638/6877/15-ц рішення Дзержинського районного суду м. Харкова , яке підлягало виконанню, скасоване.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (заява №18357/91, від 19 березня 1997 року) визначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 №14 передбачено, що судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, ст.26, ч.4 ст.57 Закону N606-XIV, ст.121-2 ГПК, їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за загальними правилами ст.248-22 ЦПК. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому статтями 85,89 ЦПК, залишається без розгляду.

Згідно з п.9 ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» однією із засад здійснення виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч.1 ст.74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як передбачено п.а ч.1 ст.449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно з ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що у разі подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби з пропущенням строку встановленого законом, така скарга залишається без розгляду.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (ч.2 ст.449 ЦПК України).

Вказана стаття імперативно встановлює строк для звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС.

Відповідно до ст.ст.122,123 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Аналогічні положення містяться у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», а саме, відповідно до змісту пункту 16 цієї Постанови строки звернення заявника зі скаргою до суду є процесуальними та можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Отже, з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 (провадження №61-16974св19) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі №439/1493/15-ц (провадження №61-7804св19).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження є дії органів ВДВС стосовно прийняття 24.04.2018 постанов про закінчення виконавчого провадження №39015144 та виконавчого провадження №39015219.

Зі скаргою на дії Шевченківського ВДВС стягувач звернувся 11.12.2023.

З тексту скарги вбачається, що оригінал постанов про закінчення виконавчих проваджень стягувач АБ «Укргазбанк» отримав лише 21.08.2023.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що 29.06.2021 представник АБ «Укргазбанк» звертався до суду з заявою про видачу виконавчого листа (том 2 а.с. 67), в цій заяві представником вказано, що виконавче провадження було закрито.

30.01.2023 представник АБ «Укргазбанк» вдруге звертається за заявою про видачу дублікатів виконавчих листів, вказану заяву мотивує тим, що виконавчі провадження були закінчені (том 2 а.с. 87-89). Окрім того, до заяви про видачу дублікату виконавчого листа представником банку надано листи Шевченківського ВДВС (том 2 а.с. 93,94), у яких начальником відділу зазначено, зокрема, що виконавчі провадження 24.04.2018 закінчені.

07.04.2023 представник АЮ «Укргазбанк» втретє звертається до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів (том 2 а.с. 114-116). В цій заяві представником банку зазначено про закриття виконавчих проваджень, окрім того до заяви долучено Інформацію про виконавче провадження (том а.с.121-122,123-124), з якої вбачається що виконавчі провадження закінчені.

10.04.2023 представник банку подає до суду заяву про долучення до матеріалів справи, зокрема, постанов державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та додає вказані постанови (том 2 а.с. 126-133).

Системний аналіз вказаних процесуальних норм, разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №143/950/19 (провадження №61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі №501/3532/18 (провадження №61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі №2-1441/10 (провадження №61-17257св20).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

За правилами ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Дослідивши матеріали даної справи та обставини пропуску строку на звернення до суду зі скаргою (більш ніж 5 років), суд не може визнати їх поважними, оскільки стягувачу було достеменно відомо про існування постанов про закінчення виконавчого провадження ще у червні 2021 року. Посилання представника стягувача на те, що державним виконавцем не було надіслано копії постанов про закінчення виконавчого провадження не є підставою для поновлення строку для звернення до суду зі скаргою, а було підставою для оскарження дій виконавця. Окрім того, представником позивача не надано доказів того, що ними було вжито заходів щодо з`ясування стадії виконавчого провадження та отримання будь-яких постанов державного виконавця.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у поновленні процесуального строку та залишення скарги без розгляду.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про залишення скарги без розгляду.

Керуючись ст.18, 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про поновлення строку звернення зі скаргою відмовити.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)- залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Семіряд