Провадження № 22-ц/801/154/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 рокуСправа № 127/20474/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Медвецького С.К.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2023 року у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивувало тим, що 09.02.2022 ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 01.05.2023 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 56750,00 грн, з яких: 50 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 6750,00 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2023 року позов задовольнити частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.02.2022 в розмірі 50 000 грн, з яких: 50 000 грн заборгованість за тілом кредиту.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду АТ КБ «Приват Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за простроченими відсотками в розмірі 6750,00 грн і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи та не звернув уваги на те, що у розділі 1 «Істотні умови» Кредитного договору від 09.02.2022 сторонами погоджена процентна ставка у розмірі 1.5 % на місяць (18% річних).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.02.2022 року в розмірі 50 000 грн (за тілом кредиту) апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині не оскаржується.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом встановлено, що 09.02.2022 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Згідно з інформацією, викладеною в цій заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківського обслуговування.

Банк, звертаючись до суду з позовом, надав анкету-заяву від 09.02.2022 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанку», яка підписана відповідачем, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 09.02.2022, виписку з особового рахунку, довідки про видані картки та зміну кредитного ліміту, а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms.

Відповідно до наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 01.05.2023 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 56750 грн, з яких: 50 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 6750 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за простроченими відсотками в розмірі 6750 грн, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків та подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» 6750 грн заборгованості за відсотками необхідно відмовити.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 750/6058/17-ц Верховний Суд зазначив: «відповідач, підписуючи 10 листопада 2011 року анкету-заяву, також підписала довідку про ознайомлення із умовами кредитування, тобто відповідач погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування. Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети-заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання».

Так, 09.02.2022 року відповідач шляхом використання ОТР-пароля підписав паспорт споживчого кредиту у якому зазначені умови надання кредитів «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», чим підтвердив отримання та ознайомлення із інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані із обраних ним умов кредитування.

Таким чином, кредитодавець ознайомив відповідача з умовами споживчого кредитування в АТ КБ «Приватбанк».

Після ознайомлення з умовами споживчого кредитування, відповідачем 09.02.2022 року було підписано кредитний договір про надання строкового кредиту в сумі 50000 грн шляхом перерахування коштів на поточний рахунок на строк 36 місяців із встановленням розміру відсоткової ставки 1,5% на місяць (18% річних).

Відтак, умовами кредитного договору від 09.02.2022, що укладений між позичальником та АТ КБ «Приватбанк», визначено розмір відсоткової ставки 18% річних.

Суд першої інстанції на викладене увагу не звернув та дійшов невірного висновку, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за відсотками необхідно відмовити.

Таким чином, існують підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом.

Згідно з п. 1, 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині з ухваленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Оскільки апеляційна скарга та позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви підлягають перерозподілу та з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2684 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 4026 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381,382,384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за простроченими відсотками в розмірі 6750,00 грн та стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судового збору у розмірі 2364,75 грн скасувати і в цій частині ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 6750,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (код ) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2684 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (код ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

С.К. Медвецький