Справа № 516/676/23
Провадження № 2-н/522/250/24
УХВАЛА

12 лютого 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І., дослідивши матеріали заяви Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль №2» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати за послуги постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування,

ВСТАНОВИВ:

20.11.2023 Міське комунальне підприємство «Одеська теплоелектроцентраль №2» звернулося до Теплодарського міського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати за послуги постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування у сумі 13117,06 грн.

Ухвалою судді Теплодарського міського суду Одеської області Мисливої Л.М. від 11 грудня 2023 року справу за вказаною заявою передано на розгляд за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси, оскільки зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , що територіально належить Приморському району м. Одеси.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2024 справу передано на розгляд судді Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І.

У зв`язку з перебуванням суді на лікарняному з 05.02.2024 по 07.02.2024 матеріали справи отримано суддею 08.02.2024.

Перевіряючи підсудність даної справи Приморському районному суду м. Одеси, суд зазначає наступне.

Із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів слідує, що житлово-комунальні послуги споживачеві ОСОБА_1 надавалися за місцем знаходження нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ).

Згідно з ч. 1 ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, договірної, альтернативної або підсудності пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів (заяв) з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які виникли з надання житлово комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

Аналогічний висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021, справа № 911/2390/18.

З огляду на наведене суд зазначає, що територіальна підсудність цієї справи має визначається за правилами частини першої статті 30 ЦПК України, за місцезнаходженням майна - квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, указана заява про видачу судового наказу Приморському районному суду м. Одеси не підсудна.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Разом з тим, суд враховує, що постановити ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу до іншого суду за підсудністю згідно з ч. 8 ст. 165 ЦПК України суд вправі лише тоді, коли боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець, проте в даному конкретному випадку, враховуючи, що заявник звернувся із заявою про видачу судового наказу до Теплодарського міського суду Одеської області за місцем знаходження нерухомого майна з дотриманням правил виключної підсудності, з метою недопущення порушення прав заявника, суд вважає за можливе справу повернути до Теплодарського міського суду Одеської області.

Також, суд зазначає, що ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції "суд, встановлений законом" викладена Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України". Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію "суд, встановлений законом": організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище слідує, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Таким чином, суд дійшов висновку, що справу слід повернути до Теплодарського міського суду Одеської області.

Керуючись ст. ст. 4, 19, 30, 31, 32 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Матеріали заяви Міського комунального підприємства «Одеська теплоелектроцентраль №2» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості зі сплати за послуги постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування направити до Теплодарського міського суду Одеської області (65490, Одеська область, м.Теплодар, вул. Комунальна, 3).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її підписання.

Суддя Ю.І. Ковтун