ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 367/6205/19

провадження № 61-10639св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулейкова І. Ю., Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Єлизавета Володимирівна,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» на постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів:

Ратнікової В. М., Борисової О. В., Левенця Б. Б., від 25 травня 2023 року.

Короткий зміст заявлених позовних вимог

1. У серпні 2019 року ТОВ «Аверс-Сіті» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Є. В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, витребування майна з чужого незаконного володіння.

2. Свої вимоги позивач мотивував тим, щоТОВ «Аверс-Сіті» на праві власності відповідно до державного акту серія ЯИ № 270393 належить земельна ділянка, площею 4,3864 га, з кадастровим номером: :01:034:0081, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для розміщення житлового та соціального комплексу. ТОВ «Аверс-Сіті» є замовником будівництва житлового будинку з вбудованими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1 .

3. 22 вересня 2011 року виконкомом Коцюбинської селищної ради на підставі сертифікату відповідності КС № 6 було прийнято рішення

№ 270 про надання ТОВ «Аверс-Сіті» дозволу на оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 у цьому будинку.

4. ТОВ «Аверс-Сіті» зазначало, що воно є власником земельної ділянки та нерухомого майна, яке закінчено будівництвом та прийняте в експлуатацію у встановленому порядку, а тому на підставі статті 876 ЦК України є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , і набуло право на оформлення за собою права власності на квартиру

АДРЕСА_1 . 30 вересня 2011 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Головним слідчим управлінням МВС України на підставі постанови про заборону на відчуження б/н від 28 вересня 2011 року було накладено арешт на всі квартири у будинку.

6. 29 лютого 2016 року постановою Генеральної прокуратури України

від 17 лютого 2016 року було припинено обтяження на квартиру АДРЕСА_1 , індексний номер рішення: 28532794. Проте, 03 березня 2016 року постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знову було накладено арешт на все майно ТОВ «Аверс-Сіті».

7. Лише 27 квітня 2018 року постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження було припинено чинність арешту майна ТОВ «Аверс-Сіті» та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

8. Разом з тим, 05 жовтня 2018 року з Інформаційної довідки № 140395797 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ «Аверс-Сіті» дізналося про те, що 06 липня 2017 року ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на квартиру

АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 27 грудня 2010 року № С294, укладеного між ним та ТОВ «Аверс-Сіті», акту приймання-передачі майнових прав № б/н від 18 грудня 2011 року та довідки ТОВ «Аверс-Сіті» від 18 грудня 2011 року № 30/12/10-294. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06 липня 2017 року, індексний номер: 36014015, прийняте приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу

Тернюк Є. В.

9. ТОВ «Аверс-Сіті» вказувало, що між товариством та ОСОБА_1 не укладався договір купівлі-продажу майнових прав від 27 грудня 2010 року № С294 і акт приймання-передачі майнових прав № б/н від 18 грудня 2011 року, а довідку від 18 грудня 2011 року № 30/12/10-294 ТОВ «Аверс-Сіті» не видавало.

10. Під час реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України було накладено арешт на все майно ТОВ «Аверс-Сіті», в тому числі і на спірну квартиру.

11. ТОВ «Аверс-Сіті» вважало, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36014015 від 06 липня

2017 року, на підставі якого було зареєстровано право власності на квартиру

АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Тернюк Є. В. з численними порушеннями та підлягає визнанню протиправним і скасуванню в судовому порядку, а спірне майно підлягає витребуванню на його користь з чужого незаконного володіння від останнього набувача майна ОСОБА_2 як таке, що вибуло з володіння власника

поза його волею.

12. Із урахуванням зазначеного, ТОВ «Аверс-Сіті» просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36014015

від 06 липня 2017 року, прийняте приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тернюк Є. В. щодо квартири АДРЕСА_1 ;

- витребувати у ОСОБА_2 на користь ТОВ «Аверс-Сіті» квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 109.

Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції

13. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області у складі судді

Линника В. Я. від 23 червня 2021 року у задоволенні позовних вимог

ТОВ «Аверс-Сіті» відмовлено.

14. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ТОВ «Аверс-Сіті» не надано суду доказів на підтвердження того, що воно є власником квартири

АДРЕСА_1 , і право власності було належним чином зареєстровано за ним. Посилання позивача на положення статті 876 ЦК України, як на підставу набуття ним прав власника на спірне нерухоме майно, суд вважав помилковими з тих підстав, що вказана норма не регулює підстави і порядок набуття права власності на нерухоме майно. Оскільки ТОВ «Аверс-Сіті» не є власником спірної квартири, рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 не може порушувати право позивача, а відтак відсутні підстави для витребування зазначеної квартири у ОСОБА_2 , яка є її законною власницею. Суд першої інстанції відхилив доводи повивача про те, що договір купівлі-продажу майнових прав від 27 грудня 2010 року № С294 не укладався.

15. Також суд першої інстанції дійшов висновку, що приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Є. В. не є належним відповідачем у цій справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову ТОВ «Аверс-Сіті» в частині вимог до приватного нотаріуса про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Основний зміст та мотиви постанови суду апеляційної інстанції

16. Постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Аверс-Сіті» задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, а саме права учасника справи знати про дату, час і місце розгляду справи, та ухвалення судового рішення всупереч приписам статті 223 ЦПК України, і ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

17. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що при вирішенні спору, судом першої інстанції було допущено процесуальні порушення щодо повідомлення належним чином позивача про дату, час і місце засідання суду, чим позбавлено представника ТОВ «Аверс-Сіті» можливості бути присутнім при розгляді справи в суді першої інстанції, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення.

18. Апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки ТОВ «Аверс-Сіті» продало ОСОБА_1 майнові права на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № С294

від 27 грудня 2010 року. Зобов`язання по оплаті майнових прав за вказаним договором були виконані ОСОБА_1 у повному обсязі. Таким чином, вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну квартиру за

ОСОБА_1 не узгоджується з принципами добросовісності й справедливості, оскільки позивач продав майнові права на спірну квартиру ОСОБА_1 та у повному обсязі отримав вартість майнових прав на цю квартиру. Вказані обставини свідчать про відсутність правомірних (законних) підстав для виникнення у ТОВ «Аверс-Сіті» права власності на спірну квартиру, а отже і відсутність підстав для захисту такого права шляхом витребування квартири у ОСОБА_2 (останній набувач), яка добросовісно придбала її.

19. Також не підлягає задоволенню вимога, що пред`явлена ТОВ «Аверс-Сіті» до державного реєстратора - приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Є. В. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відносно спірної квартири, оскільки державний реєстратор є неналежним відповідачем у справі.

Узагальнені доводи касаційної скарги

20. 10 липня 2023 року ТОВ «Аверс-Сіті» засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційного скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року, в якій просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

21. Підставами касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначив неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2016 року у справі № 6-265цс16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі № 43/83, від 19 лютого 2020 року у справі № 423/2245/16-ц, від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19, від 07 серпня 2020 року у справі № 916/1092/19, від 27 лютого 2022 року у справі № 910/7966/21, від 07 жовтня 2022 року у справі № 242/2539/16-ц, 22 березня 2023 року у справі № 509/5080/18, від 24 травня 2023 року у справі № 464/8946/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Крім того вказав, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), а також зазначив, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки, безпідставно відхилив клопотання про витребування доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

22. Заявник зазначає, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції ТОВ «Аверс-Сіті» було заявлено низку клопотань та заяв, зокрема щодо витребування доказів, на підставі яких необхідно було провести експертизу, встановити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 . Однак порушеним клопотанням апеляційним судом не було надано жодної оцінки в оскаржуваній постанові апеляційного суду. Апеляційний суд не врахував поведінку відповідача, який проігнорував вимоги ухвали про витребування доказів, а у задоволенні клопотання про призначення експертизи та про тимчасове вилучення доказів (для призначення експертизи) було відмовлено.

23. Заявник вказує, що суд мав би відмовити у задоволенні позовних вимог до приватного нотаріуса Тернюк Є. В. та розглянути вимоги про визнання протиправними і скасування рішення про державну реєстрацію до

ОСОБА_1 , а також надати належну оцінку доказам, які знаходяться у матеріалах справи. Під час реєстрації права власності за ОСОБА_1 державний реєстратор прийняв рішення № 36014015 від 06 липня 2017 року без необхідного комплекту документів, порушив вимоги Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також здійснив дію всупереч накладеним обтяженням на нерухоме майно. Наявність обтяження на майно є окремою підставою для відмови у прийнятті рішення про державну реєстрацію, а отже і окремою підставою для задоволення позову.

24. Також заявник звертає увагу на те, що договір купівлі-продажу майнових прав від 27 грудня 2010 року, вартість яких становила 229 500, 00 грн, був укладений з перевищенням повноважень щодо представництва інтересів

ТОВ «Аверс-Сіті», а документи, які стали підставою для державної реєстрації права власності, були видані не в той час, якими вони датовані, що є підставою для проведення у справі відповідної експертизи.

25. Згідно з доводами касаційної скарги, ТОВ «Аверс-Сіті» є замовником будівництва та власником земельної ділянки, а положення статті 876 ЦК України визначають його власником нерухомого майна, що знаходиться на відведеній земельній ділянці. ТОВ «Аверс-Сіті», як власник земельної ділянки, як замовник будівництва, вважається власником всіх квартир, які знаходяться в об`єкті нерухомого майна.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

26. Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 367/6205/19.

27. 31 жовтня 2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу

№ 367/6205/19 розподілено судді-доповідачеві.

28. У січні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

29. Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2024року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

30. У поданому відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Молявко О. М. посилається на те, що апеляційний суд дійшов цілком обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Апеляційне провадження у цій справі тривало протягом року, у тому числі і в силу заявлення необґрунтованих клопотань позивача, який недобросовісно ставиться до своїх процесуальних обов'язків, зловживаючи ними. Апеляційним судом вчинено усі необхідні дії для забезпечення прав позивача щодо витребування доказів. Позивач не довів належними доказами факт непідписання його посадовими особами договору купівлі-продажу майнових прав, акту приймання-передачі майнових прав від 18 грудня 2011 року та невидання ним довідки № 30/12/10-294 від 18 грудня 2011 року. Під час вирішення справи апеляційним судом надана належна оцінка обставинам справи, поданим сторонами доказам.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

31. На підставі рішення Коцюбинської селищної ради 40 сесії 5 скликання

№ 69 від 29 квітня 2010 року передано у власність ТОВ «Аверс-Сіті» земельну ділянку, площею 4,3864 га, з кадастровим номером: :01:034:0081, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для розміщення житлового та соціального комплексу, що підтверджується державним актом серія ЯИ № 270393 від 31 травня 2010 року.

32. ТОВ «Аверс-Сіті» є замовником будівництва житлового комплексу «Коцюбинський» за адресою: АДРЕСА_1 .

33. 27 грудня 2010 року між ТОВ «Аверс-Сіті», як продавцем, і відповідачем ОСОБА_1 , як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № С294 на квартиру АДРЕСА_1 .

34. Вказаний договір зі сторони продавця ТОВ «Аверс-Сіті» підписаний

ОСОБА_4 , який на день укладання договору був директором товариства і діяв на підставі статуту, та скріплений печаткою ТОВ «Аверс-Сіті».

35. Пунктом 3.1 статті 3 договору купівлі-продажу майнових прав визначено порядок передачі майнових прав від продавця покупцю, згідно з яким майнові права на об`єкт нерухомості за цим договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акта. Акт підписується сторонами не пізніше 10 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100 % вартості майнових прав, введення в експлуатацію відповідної частини об`єкта капітального будівництва.

36. Відповідно до пункту 3.3 статті 3 договору купівлі-продажу майнових прав, оформлення права власності на об`єкт нерухомості та всі інші дії, пов`язані з оформленням права власності на нього, здійснюється покупцем самостійно за власний рахунок.

37. Пунктом 3.4 договору купівлі-продажу майнових прав передбачено, що продавець ТОВ «Аверс-Сіті» зобов`язаний безумовно на першу вимогу покупця надати йому протягом трьох банківських днів з моменту отримання письмової вимоги вичерпний пакет документів (копій документів, нотаріальних копій документів, оригіналів документів та таке інше), що необхідні для оформлення права власності на об`єкт нерухомості

38. ОСОБА_1 на виконання умов вказаного договору сплатив повну вартість майнових прав за ним, що підтверджується довідкою-підтвердженням про оплату повної їх вартості № 30/12/10-294 від 30 грудня 2010 року, виданою ТОВ «Аверс-Сіті» та 18 грудня 2011 року.

39. Між сторонами договору купівлі-продажу майнових прав № С294 складено 18 грудня 2011 року акт приймання-передачі майнових прав. Акт від імені ТОВ «Аверс-Сіті» підписаний генеральним директором Мансуровим А. О., який на день укладення акта був директором і діяв на підставі статуту, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ), та скріплений печаткою юридичної особи.

40. 16 вересня 2011 року житловий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 , був уведений в експлуатацію, що підтверджується сертифікатом відповідності КС № 6, виданим Інспекцією ДАБК у Київській області.

41. Рішенням Коцюбинської селищної ради Київської області від 22 вересня 2011 року № 270 присвоєно поштову адресу закінченому будівництвом будинку: АДРЕСА_1 , та доручено комунальному підприємству Київської обласної ради «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» оформити й видати свідоцтва про право власності ТОВ «Аверс-Сіті» на квартири у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з переліком.

42. За замовленням ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 станом на 29 червня 2017 року.

43. На підставі заяви ОСОБА_1 від 04 липня 2017 року про державну реєстрацію права власності державним реєстратором - приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Тернюк Є. В. було прийнято рішення № 36014015 від 06 липня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , про що внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Підставою виникнення права власності вказано: договір купівлі-продажу майнових прав № С294 від 27 грудня 2010 року, акт приймання-передачі майнових прав від 18 грудня 2011 року, довідка-підтвердження № 30/12/10-294.

44. На час проведення державної реєстрації прав на квартиру в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна від 06 липня 2017 року

№ 91320481 містилася інформація про те, що 30 вересня 2011 року зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна на квартиру АДРЕСА_1 на підставі постанови б/н від 28 вересня 2011 року, обтяжувач: Головне слідче управління МВС України, заступник начальника управління Мамка Г. М. Запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборони відчуження нерухомого майна погашено 02 березня 2016 року на підставі рішення 28532794 від 02 березня 2016 року.

45. Зняття 17 лютого 2016 року Генеральною прокуратурою України заборони на відчуження квартир у будинку

АДРЕСА_1 також підтверджується листом Генеральної прокуратури України від 24 лютого 2016 року № 04/2/4-4089-11.

46. Відповідно до постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Башілова В. О. від 03 березня 2016 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ «Аверс-Сіті» у межах суми звернення стягнення в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1, яке закінчено 27 квітня 2018 року.

47. 16 липня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщук І. В., зареєстрованого у реєстрі за № 705,

ОСОБА_1 відчужив квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 .

48. 31 березня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Іщук І. В., зареєстрованого у реєстрі за № 285, ОСОБА_3 відчужив квартиру

АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

49. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

50. Згідно з пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьоюстатті 411 цього Кодексу.

51. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

52. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

53. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

54. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором(стаття 5 ЦПК України).

55. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

56. Частиною першої статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

57. Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

58. Власник має необмежене право витребувати майно з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України).

59. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

60. Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежного, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи.

61. Володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним. Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі.

62. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

63. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

64. Наявність у діях власника волі на передачумайна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

65. Власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором (стаття 876 ЦК України).

66. У той же час відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися, розпоряджатися об`єктом і результатом інвестицій (об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права).

67. Статтею 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» визначено, що об`єкт інвестування - це квартира або приміщення соціально-побутового призначення в об`єкті будівництва, яке після закінчення будівництва стає окремим майном.

68. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

69. Згідно із частиною четвертою статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

70. У пунктах 93, 95 постанови від 14 вересня 2021 року у справі

№ 359/5719/17 (провадження 14-8цс21) Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що саме інвестор, як особа за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набуваєтьсяпервісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Після виконання умов інвестування інвестор набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.

71. У постанові від 14 вересня 2021 року в справі № 359/5719/17 (провадження 14-8цс21) Велика Палата Верховного Суду частково відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 24 червня 2015 року в справі № 367/5136/13-ц (провадження № 6-318цс15), і зазначила, що у разі виконання інвестором власних інвестиційних зобов`язань після завершення будівництва об`єкта інвестування відповідно до вимог закону майнові права інвестора трансформуються у право власності, яке підлягає державній реєстрації за інвестором як первісним власником (пункт 107).

72. У постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц (провадження № 14-31цс20) Велика Палата Верховного Суду вказала, що у випадку набуття права власності на новостворене нерухоме майно саме інвестор набуває первинне право власності, на яке раніше не було і не могло бути зареєстроване право власності інших осіб.

73. Під час розгляду цієї справи суди встановили, що 27 грудня 2010 року між ТОВ «Аверс-Сіті», як продавцем, і відповідачем ОСОБА_1 , як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № С294 на квартиру АДРЕСА_1 .

74. Будинок, в якому розташована спірна квартира, було введено в експлуатацію 16 вересня 2011 року.

75. ОСОБА_1 на виконання умов вказаного договору сплатив повну вартість майнових прав, а 18 грудня 2011 року між сторонами складено акт приймання-передачі майнових прав.

76. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним

77. За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

78. Колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу, що одними із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними.

79. Ефективний захист прав особи має бути спрямованим на відновлення справедливості.

80. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

81. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

82. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

83. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надав належну оцінку поданим сторонами доказамта дійшов загалом обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з презумпції правомірності правочину. Апеляційним судом ТОВ «Аверс-Сіті» продало ОСОБА_1 майнові права на спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 27 грудня 2010 року. Зобов`язання по оплаті майнових прав за вказаним договором були виконані ОСОБА_1 у повному обсязі, що не заперечується позивачем.

84. Майнові права інвестора у випадку виконання інвестором власних інвестиційних зобов`язань після завершення будівництва об`єкта інвестування відповідно до вимог закону трансформуються у право власності, яке підлягає державній реєстрації за інвестором як первісним власником.

85. Вимога ТОВ «Аверс-Сіті» до ОСОБА_2 про витребування спірної квартири є безпідставною, оскільки позивач продав майнові права на квартиру ОСОБА_1 та у повному обсязі отримав вартість майнових прав на цю квартиру. Дефектів правочину позивачем не доведено.

86. Вказані обставини свідчать про відсутність правомірних підстав для виникнення у ТОВ «Аверс-Сіті» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , а отже і відсутність підстав для захисту такого права шляхом витребування спірної квартири у ОСОБА_2 , яка добросовісно придбала її на підставі договору купівлі-продажу.

87. Подібні висновки узгоджуються з висновками, висловленими у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 367/4089/14-ц (провадження № 61-5343св21).

88. Доводи касаційної скарги про те, що на час реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_1 06 липня 2017 року існували обтяження відносно спірного нерухомого майна не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, зокрема Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об?єктів нерухомого майна від 06 липня 2017 року № 91320481, у відповідності до якої запис про обтяження в Єдиному реєстрі заборони відчуження нерухомого майна погашено 02 березня 2016 року на підставі рішення 28532794 від 02 березня 2016 року (т. 1, а. с. 245-246). Факт зняття

17 лютого 2016 року Генеральною прокуратурою України заборони на відчуження квартир в будинку АДРЕСА_1 , підтверджується листом Генеральної прокуратури України від 24 лютого 2016 року № 04/2/4-4089-11 (т. 1, а .с. 46).

89. Долучена позивачем постанова старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України від 03 березня 2016 року, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ТОВ «Аверс-Сіті», у межах суми звернення стягнення в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1, яке закінчено 27 квітня 2018 року, не вказує на встановлені державним виконавцем обмеження (заборони) щодо розпорядження спірною квартирою, власником якої не є позивач.

90. Ухвала Господарського суду Київської області від 24 лютого

2017 року у справі № 911/500/17 за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до

ТОВ «Аверс-Сіті» про стягнення боргу, якою вжито заходи до забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме майно, що належить на праві власності ТОВ «Аверс-Сіті», що буде виявлено в ході виконання ухвали суду - в межах суми заявлених позовних вимог, із забороною суб`єктам реєстраційних дій вчиняти реєстрації дії стосовно виявлено майна, не стосується квартири, яка є предметом спору, зокрема з тих міркувань, що позивач не довів своїх прав на спірну квартиру, а тому доводи касаційної скарги у цій частині не знайшли свого підтвердження.

91. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 зробила висновок, що позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

92. Із урахуванням зазначеного, апеляційний суд дійшов цілком правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених до приватного нотаріуса про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки державний реєстратор не є належним відповідачем у справі.

93. Ці та інші доводи касаційної скарги не спростовують правильних по суті висновків апеляційного суду, яким належним чином досліджено подані докази, враховано розумні строки розгляду справи, зокрема ту обставину, що позов у цій справі заявлено у серпні 2019 року, а тому позивач мав достатньо часу і засобів на доведення заявлених позовних вимог шляхом подачі відповідних доказів. Подані докази апеляційним судом оцінено належним чином, враховано процесуальну поведінку сторін спору під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

94. Доводи касаційної скарги про те, що апеляційним судом не було надано оцінки порушеним позивачем клопотанням не знайшли свого підтвердження, оскільки апеляційний суд в оскаржуваній постанові вказав, що представником позивача було заявлено клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та витребування у відповідача ОСОБА_1 в оригіналах: договору купівлі-продажу майнових прав № С294 від 27 грудня 2010 року, довідки-підтвердження про оплату повної їх вартості № 30/12/10-294 від 30 грудня 2010 року та акта приймання-передачі майнових прав від 18 грудня 2011 року, які вирішено колегією суддів апеляційного суду, із заслуховуванням думки інших учасників, що з'явилися в судове засідання, з постановленням протокольної ухвали від 02 лютого 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про виклик в судове засідання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та про витребування оригіналів запитуваних документів, із вжиттям необхідних заходів для витребування таких документів у відповідача ОСОБА_1 .

95. При розгляді справи апеляційним судом розглянуті у повному обсязі усі вимоги позивача, заявлені ним у суді першої інстанції з урахуванням положень частини шостої статті 367 ПЦК України, а Верховним Судом процесуальних порушень не встановлено.

96. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскарженій постанові апеляційного суду (з урахуванням доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження), питання вмотивованості висновку суду апеляційної інстанції, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, апеляційним судом сторонам спору надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків апеляційного суду.

97. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

98. Слід також зазначити, що висновки Верховного Суду України, Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які посилався заявник у касаційній скарзі, не входять у суперечність з висновками апеляційного суду.

99. Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на правильність висновків про відмову у задоволенні позовних вимог за не впливають, виходячи із того, що позивач не довів належними доказами порушеного права на спірну квартиру.

100. Колегія суддів враховує, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

101. Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь І. Ю. Гулейков О. М. Осіян
В. В. Шипович