Справа № 216/6996/23
провадження 2/216/837/24
РІШЕННЯ

іменем України

15 лютого 2024 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Максименко А.М.,

представника позивача адвоката Страха В.О.,

представника відповідача адвоката Васильченко Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №4 приміщення суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу та порядку спілкування з дітьми,

встановив:

Представник позивача, адвокат Страх В.О., звернувся до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_1 05 липня 2014 року зареєстрував шлюб з відповідачем. За час шлюбу у сторін народились діти: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають з відповідачем. Фактичні шлюбні відносини були припинені сторонами у зв`язку з конфліктами, які виникали під час ведення сумісного побуту, а також у зв`язку з різними поглядами на життя. Збереження та подальше існування шлюбних відносин позивач вважає неможливим, оскільки на теперішній час сторони не ведуть сумісного побуту, не підтримують шлюбні відносини, тобто, не реалізують права та обов`язки подружжя, передбачені Сімейним Кодексом України.

Шлюб розірвано на підставі рішення суду по справі №216/4652/22. Відповідач наразі чинить перешкоди позивачу у спілкуванні з дітьми. Так, відповідач відмовляє позивачу у побаченні з дітьми, не надає можливості спільно проводити час, оголошує умови, за яких батько може зустрітися з дітьми, маніпулює почуттями. Проте, позивач бажає спілкуватися з дітьми, піклуватись та доглядати за ними. Оскільки діями відповідача порушуються батьківські права позивача, він звернувся до суду за їх захистом та просить суд зобов`язати відповідача не чинити перешкод у спілкуванні з дітьми, встановити способи участі батька - ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми у такому порядку: побачення з дітьми в понеділок та четверг кожного тижня без участі матері дітей, поза місцем проживання дітей, у період часу з 14-00 години до 20-00 години, з можливістю відвідування дітьми місця проживання позивача; побачення з дітьми у вихідні кожного тижня без участі матері дітей, поза місцем проживання дітей, у період часу з 12-00 години суботи до 12-00 години неділі, з ночівлею за місцем проживання батька; спільний відпочинок батька з дітьми без присутності матері, щорічно, 30 днів поспіль на рік, за попередньою домовленістю з відповідачем; спільний відпочинок батька з дітьми без присутності матері у святкові дні за попередньою домовленістю з відповідачем.

Під час розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні судом.

Представник відповідача просила задовольнити позов в обсязі, який вказано у висновку органу опіки та піклування.

Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради Савицька Л.С. у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Разом з цим, від представника було надано висновок виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо участі ОСОБА_5 у вихованні дитини.

Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просила долучити до матеріалів справи висновок, складений виконкомом Центрально-Міської районної у місті ради, що участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно з роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ході розгляду справи було встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, тому до таких відносин слід застосувати положення Сімейного кодексу України в часині, що регулюють питання особистих немайнових прав батьків щодо їх дитини, та Закону України «Про охорону дитинства».

Так, судом встановлено, що з 05.07.2014 сторони перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис №392, та рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2022 їх шлюб розірваний.

Згідно зі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 27.06.2017 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_3 , згідно зі свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 від 25.09.2019 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_4 . Батьком дітей вказаний позивач, а матір`ю відповідач.

Діти проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з висновком виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 17.01.2024 встановлено, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, позивач та відповідач дійшли згоди щодо визначення батьку способу участі у вихованні та спілкуванні з дітьми. Визначено спосіб участі батька з дітьми, а саме: періодичність та тривалість зустрічей: кожного вівторка 17.00 год до 20.00 год та кожної суботи з 10.00 год до 18.00 год; у святкові дні та у період відпустки ОСОБА_1 за попередньої домовленістю з матір`ю дітей, ОСОБА_2 ; місце зустрічей: за місцем проживання батька, або на нейтральній території, в межах м. Кривого Рогу, з можливістю зміни графіка за домовленістю сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 141, 151, 155, 157, 159 Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, які не суперечать закону, моральним засадам суспільства. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Крім того, згідно зі ст.ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків, або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Законодавством України закріплено не право, а обов`язок того із батьків, який проживає окремо, регулярно брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. При встановленні способу спілкування суд має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та рішенні від 27 листопада 1992 року у справі «Олссон проти Швеції», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Надані в ході судового розгляду докази вказують на те, що батько бажає приймати участь у вихованні дітей, сумлінно ставиться до виконання батьківських обов`язків.

При цьому для визначення способів спілкування батька з доньками, суд приймає до уваги конкретні обставини справи та враховує насамперед інтереси дітей.

Зокрема, при ухваленні даного рішення судом в першу чергу прийнято до уваги принцип рівності батьків у вихованні та спілкуванні із власною дитиною, а також те, що таке спілкування не повинно бути формальним, має носити систематичний характер.

Відповідно до вимог ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

З урахуванням вищевикладеного, а також враховуючи висновок виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, як органу опіки та піклування, щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми, який зокрема визнала відповідач, та який на думку суду, максимально відповідатиме інтересам дітей, суд переконаний, що для забезпечення інтересів дітей, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язків з виховання та здійснення його права на особисте спілкування з доньками, необхідно визначити спосіб участі позивача у вихованні дітей, шляхом систематичних побачень з ними з періодичністю, визначеною органом опіки та піклування у відповідному висновку.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з урахуванням рекомендацій органу опіки та піклування.

Керуючись ст.ст. 141, 150, 151-153, 157-159 Сімейного кодексу України, ст. ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу та порядку спілкування з дітьми задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні та участі у вихованні з доньками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановити наступний порядок участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з малолітніми доньками: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

- кожного вівторка з 17:00 до 20:00 та кожної суботи з 10:00 до 18:00, у святкові дні та у період відпустки ОСОБА_1 за попередньою домовленістю з матір`ю дітей, ОСОБА_2 ;

- місце зустрічей: за місцем проживання батька, або на нейтральній території, в межах міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, з можливістю зміни графіка за домовленістю сторін.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 27.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ