ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26869/22

Провадження № 22-ц/4820/60/24

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка подана її представником ОСОБА_1 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2023 року (суддя Приступа Д.І.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначала, що з 18 лютого 2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 жовтня 2022 року шлюб між сторонами розірвано.

В період шлюбу сторонами придбано: 18.04.2018 - транспортний засіб FORD FOCUS, 2011 року випуску, та 17.08.2022 - транспортний засіб JEEP COMPASS, 2008 року випуску.

Після розірвання шлюбу відповідач забрав транспортні засоби, вважаючи їх своїм особистим майном. Однак, позивачка зазначала, що автомобілі є майном, яке набуто подружжям за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до висновку експертного дослідження від 09.12.2022 №ЕД-19/123-22/10427-AB, середня ринкова вартість вказаних вище транспортних засобів становить: JEEP COMPASS з об?ємом двигуна 2360, 2008 року випуску - 256350,00 грн та FORD FOCUS, з об?ємом двигуна 1596, 2011 року випуску, у кузові «хетчбек» - 231770,00 грн. Загальна вартість спільного майна становить 488120,00 грн.

З огляду на викладене вище, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила суд визнати за відповідачем право особистої приватної власності на автомобілі JEEP COMPASS з об?ємом двигуна 2360, 2008 року випуску та FORD FOCUS, з об?ємом двигуна 1596, 2011 року випуску, припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 на вказані автомобілі, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі частини вартості автомобілів, що складає 244060 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2023 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом першої інстанції не надана оцінка жодному доказу, що міститься в матеріалах справи. Крім того, суд зовсім не мотивував відхилення доказів наданих стороною позивача.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що 18.04.2018 автомобіль придбано за особисті грошові кошти ОСОБА_2 у розмірі 150 000 грн, які були зняті з депозитного рахунку АТ КБ «Приватбанк». Оскільки, покладені ці кошти на депозитний рахунок відповідача, та зняті вони з рахунку під час зареєстрованого шлюбу сторін. В період з 28.02.2017 та 01.03.2018 відповідачем під час шлюбу було здійснено вклад на загальну суму 250 000 грн. Ці вклади є спільним бюджетом сім`ї і здійснені під час шлюбу. Згідно з виписки з банку, яка надана відповідачем, сума в розмірі 157 000 грн була знята саме з одного з цих депозитів в період шлюбу.

Отже джерелом походження депозитних коштів, є сімейний бюджет, а факт їх походження є спільна сумісна праця подружжя.

Також скаржник вважає, що суд дійшов помилкового висновку щодо непроживання сторін однією сім`єю до розлучення, а саме до 31.10.2022, з огляду на те, що достатня кількість доказів наданих позивачкою свідчать, що до розлучення сторони спільно проживали в квартирі АДРЕСА_1 , відповідач отримував послуги інтернет зв`язку за вказаною адресою, подружжя проводили спільно час на відпочинку, їздили разом за межі України, відвідували дітей та онуків.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10.11.2023 відзив ОСОБА_2 , поданий його представником ОСОБА_4 , повернуто без розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про день, місце і час слухання справи повідомлена належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль FORD FOCUS придбано за особисті кошти ОСОБА_2 , автомобіль JEEP COMPASS придбаний ОСОБА_2 після припинення сторонами подружніх стосунків та відсутні підстави вважати такий автомобіль спільною сумісною власністю подружжя.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись з таких підстав

Встановлено, що 18.02.2017 Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Хмельницькій області зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31.10.2022 у справі №686/20916/22 шлюб між сторонами розірвано. Згідно з вказаним рішенням, судом не встановлювались обставини щодо часу припинення шлюбних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7).

Згідно з даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів єдиної інформаційної системи МВС, на ім`я ОСОБА_2 станом на 07.11.2022 зареєстровані такі транспортні засоби: JEEP COMPASS 2360, 2008 року випуску, дата набуття у власність та реєстрація 17.08.2022 (перереєстрація при переобладнанні 28.10.2022), FORD FOCUS 1596, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 дата набуття у власність та реєстрація 18.04.2018 (перереєстрація при переобладнанні 29.05.2022) (а.с. 94-95).

Відповідно до висновку експертного дослідження від 09.12.2022 №ЕД-19/123-22/10427-AB, середня ринкова вартість КТЗ марки «Jeep» моделі «Compass», 2008 року випуску, тип палива - бензин, об?єм двигуна - 2360 см°, на 30.11.2022 становила - 256350,00 грн; середня ринкова ціна КТЗ марки «Ford» моделі «Focus», 2011 року випуску, тип палива - бензин, об?єм двигуна - 1596 см°, на 30.11.2022 року становила: у кузові «седан» 255916,00 грн, у кузові «універсал» 236700,00 грн; - у кузові «хетчбек» 231770,00 грн (а.с. 8-14).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.

Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Як роз`яснено судам у пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України) відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України).

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частина четверта статті 65 СК України).

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що грошові кошти (вклади), внесені у банківські установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до статті 61 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Із системного аналізу норм статей 57, 60, 61, 63, 65, 70 СК України випливає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю незалежно від участі кожного з подружжя у її виникненні, і право визначати порядок здійснення права спільної сумісної власності та частки кожного з подружжя при поділі майна є рівними.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, колегія суддів вважає, що автомобілі JEEP COMPASS 2360, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , та автомобіль FORD FOCUS V-1596, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , набуті у власність сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі, а тому вказане рухоме майно є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що відповідачем ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не доведено факту набуття спірних автомобілів за його особисті кошти. Надані відповідачем копії договору купівлі-продажу квартири від 07.11.2013, договору про вклад «Бонус» №64 від 15.04.2013, договору про вклад «Класичний» №39 від 17.10.2013, договору №03 від 17.10.2013, угоди №SAMР2РА00000IVCJ0SJ9 від 14.11.2016, угоди №SAMР2РА00000ІТВКZCUI від 22.09.2016, згоди №SAMP2PA00000ILWP1OTB від 18.03.2016, договору №SAMDNWFD200 від 16.03.2015, договору №SAMDNWFD301 від 10.11.2014, договору № SAMDNWFD600 від 14.03.2014, договору № SAMDNWFD200 від 07.11.2013, достовірно не підтверджують того факту, що спірне рухоме майно було придбано 18.04.2022 та 17.08.2022 за особисті кошти відповідача (а.с. 28-54).

Виписка по картковому рахунку НОМЕР_5 за період з 01.03.2018 по 01.06.2018 за угодою № SAMDNFF57 від 21.11.2013 з відомостями щодо зняття готівки 17.04.2018 у розмірі 157000 грн також не є достатнім доказом того, що спірний автомобіль FORD FOCUS придбаний 18.04.2022 за ці кошти, оскільки відповідачем не доведено, що вказана сума коштів належить виключно йому на праві особистої власності (а.с. 55-56).

Разом з тим, наявність договорів №SAMDNWFD001 від 28.02.2017 (сума вкладу 150000 грн до 28.02.2018), №SAMDNWFD401 від 24.02.2017 (сума вкладу 35000 грн до 24.02.2018), №SAMDNWFD601 від 01.03.2018 (сума вкладу 100000 грн до 01.09.2018) свідчать про укладення таких депозитних договорів в період шлюбу сторін та існування таких коштів як спільного сумісного майна подружжя для придбання автомобілів (а.с. 39-44).

Апеляційним судом не приймається до уваги наданий відповідачем до суду додаток до договору купівлі-продажу 6841/2022/3339924 від 17.08.2022 в підтвердження факту несплати вартості автомобіля JEEP COMPASS при його купівлі та факту наявності зобов`язань щодо сплати коштів в сумі 200000 грн в строк до 17.08.2024 (а.с. 57-58), оскільки такий додаток до договору, відповідно до наданих Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Хмельницькій області документів, не слугував підставою для реєстрації транспортного засобу JEEP COMPASS 2360, 2008 року випуску, 17.08.2022 за ОСОБА_2 (а.с. 106-119). Крім того, умовами договору купівлі-продажу 6841/2022/3339924 від 17.08.2022 визначено, що передача транспортного засобу продавцем і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати такого майна, та за поясненнями самого відповідача така передача автомобіля була здійснена 17.08.2022, що дає суду підстави констатувати, що кошти за автомобіль станом на 17.08.2022 були сплачені ОСОБА_2 (а.с. 108-109).

Крім того, відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на те, що сторони припинили шлюбні відносини з липня 2021 року, належних та допустимих доказів в підтвердження вказаних обставин також не надав.

Таким чином, відповідачем презумпцію спільності майна подружжя не спростовано, що відповідно до вищевказаних положень закону є саме його процесуальним обов`язком, як подружжя, який її спростовує.

У відповідності до положень статті 71 СК України майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Статтею 364 ЦК України також визначено, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки.

Тлумачення вказаних положень законодавства дає підстави для висновку про те, що частина четверта та п`ята статті 71 СК України виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку.

Враховуючи, що спірне майно: автомобілі JEEP COMPASS 2360, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , та автомобіль FORD FOCUS V-1596, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , набуті сторонами за час шлюбу, дотримуючись балансу інтересів, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_3 в частині виділення у власність ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя: автомобіля JEEP COMPASS 2360, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , та автомобіля FORD FOCUS V-1596, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , припинивши право спільної власності на ці автомобілі за ОСОБА_3 , та щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за 1/2 частку у вартості цих автомобілів в розмірі 244069 грн ((231770 грн + 256350 грн) : 2).

На думку колегії суддів, такий порядок поділу майна подружжя не суперечитиме принципу пропорційності та не порушуватиме баланс приватних інтересів сторін.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому, з врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6101 грн 51 коп. (2440,60+3660,91).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана її представником ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Виділити у власність ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя: автомобіль JEEP COMPASS 2360, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , та автомобіль FORD FOCUS V-1596, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 244069 грн компенсації 1/2 частини вартості зазначених транспортних засобів та 6101 грн 51 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай