Справа № 372/6044/23
Провадження № 2-529/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Сікорській М.А.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 ,

представників відповідачів Сем`якової М.Ю., ОСОБА_2 ,

представниці третьої особи Клєвцової Н.М.,

розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), приватного акціонерного товариства «Енергія», третя особа - виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, про зняття арешту,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2023 року позивачка звернулася до суду з позовом до Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), приватного акціонерного товариства «Енергія» про скасування арешту з майна. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що в межах виконавчого провадження на спірну квартиру було накладено, арешт, оскільки її колишній чоловік не сплачував аліменти, ІНФОРМАЦІЯ_1 , її колишній чоловік помер, і вона почала оформлювати спадкове майно на їх спільного сина, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно, у зв`язку з наявністю обтяження, а тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 17 січня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що після смерті колишнього чоловіка позивачки, єдиним спадкоємцем є сини померлого, у зв`язку з чим позивачка в інтересах неповнолітнього сина звернулася з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадкове майно у зв`язку з наявністю обтяжень на спірній квартирі, а тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представниця відповідача Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) - Сем`якова М.Ю. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Пояснила, що на даний момент виконавче провадження № НОМЕР_10 закрито та знищене, а тому просила відмовити в задоволенні позову.

Представниця відповідача приватного акціонерного товариства «Енергія» - Мелажик І.М. в судовому засіданні проти позовних вимоги заперечила в повному обсязі та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Пояснила, що станом на час розгляду цього спору відносно боржника - померлого чоловіка позивачки, боргу за відкритими відносно померлого ОСОБА_3 не сплачений, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Представниця третьої особи Клєвцова Н.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши представників сторін, перевіривши та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

17 серпня 2007 року позивачка по справі, за реєструвала шлюб з ОСОБА_3 та отримала його прізвище - ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 від даного шлюбу в них народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

З часом сімейні відносини між ними погіршились та 26 жовтня 2016 року рішенням Обухівського районного суду Київської області по справі №372/2328/16-ц шлюб було розірвано.

Після розірвання шлюбу позивачка переїхала в с. Дерев`яна Обухівського району, Київської області, а колишній чоловік залишився проживати в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 25.04.2007 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Проживаючи окремо колишній чоловік ОСОБА_3 , будь-які допомоги на утримання дитини не надавав, а тому вона була змушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів.

26 жовтня 2016 року рішенням Обухівського районного суду Київської області по цивільній справі № 372/2329/16-ц було вирішено стягувати з колишнього чоловіка на утримання дитини аліменти в розмірі по 2 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

29 травня 2017 року, на підставі виконавчого листа виданого згідно рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 жовтня 2016 року, було відкрито виконавче провадження АСВП № НОМЕР_3.

Станом на 01 квітня 2021 року заборгованість по аліментам складала 110 000 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком.

Протягом 2019 року на ОСОБА_3 складались протоколи про несплату аліментів та подавались до Обухівського районного суду Київської області, але повертались в зв`язку з неналежним їх оформленням.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст.1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину.

Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, позивачка діючи в інтересах свого неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , звернулась до Обухівської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини. Остання отримавши заяву завела спадкову справу №161/2022.

08 червня 2022 року в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 було закрито виконавче провадження АСВП № НОМЕР_3.

27 квітня 2023 року Обухівська державна нотаріальна контора своїм листом № 78/02-14 відмовила у видачі позивачці на ім`я її сина свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , так як на неї 14 січня 2014 року постановою відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції № НОМЕР_10 накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 4964977 та було роз`яснено право звернення до суду.

Відповідно до витягу з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) ВП - спецрозділ від 05.12.2023 зазначене у позовній заяві виконавче провадження № НОМЕР_10 було відкрите 14.01.2014 року з примусового виконання судового наказу Обухівського районного суду Київської області від 10.10.2013 №2-н-391/13 у справі №372/4346/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Енергія" (Публічного акціонерного товариства) заборгованості за надані послуги постачання теплової енергії в розмірі 4 476 грн. 87 коп., та судових витрат в розмірі 114 грн. 70 коп., який набрав чинності 30.11.2013, виданий стягувану 12.12.2013 року.

Державним виконавцем ВДВС 14.01.2014 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника.

26.06.2014 вищезазначений виконавчий документ повернуто ПрАТ "Енергія" на підставі п. 2 ч. 1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ від 21.04. 1999 що втратив чинність 05.07.2017 (надалі Закон №606-ХІУ), з відміткою про те, що стягнення не проводились.

Пунктом 5 статті 47 Закону № 606-ХІУ передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

На час розгляду даної справи судовий наказ Обухівського районного суду Київської області від 10.10.2013 № 2-н-391/13 у справі № 372/4346/13-ц перебуває на примусовому виконанні у ВДВС, відкрите виконавче провадження № НОМЕР_4, постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2022 року.

На даний час на примусовому виконанні у ВДВС перебувають п`ять виконавчих документів про стягнення боргу з ОСОБА_3 на користь Відповідача-2. постановою державного виконавця від 21.02.2022 року виконавчі провадження № НОМЕР_6, № НОМЕР_5, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_4 об`єднано у зведене виконавче провадження № НОМЕР_9. По жодному з виконавчих документів кошти, в рахунок погашення боргу, відповідачу-2 не надходили. Загальний борг за вказаними виконавчими провадженням (з урахуванням витрат на проведення виконавчих дій, виконавчого збору) становить 115 486, 78 грн.

Також, ОСОБА_3 (спадкодавець) внесений до Єдиного реєстру боржників із зазначенням зокрема виконавчих проваджень № НОМЕР_6, № НОМЕР_5, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_4.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно зі ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 56 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

П.7 ч. 4 ст. 59 ЗУ "Про виконавче провадження" визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, що відповідає фактичним обставинам.

Ні позивачка, ні її син не були сторонами виконавчого провадження в 2014 році, коли було накладено арешт на спадкову квартиру. Батько сина позивачки не сплачував аліментів, що сприяло виникненню заборгованості по ним, яка на день смерті ОСОБА_3 є не стягнутою. Не можливість оформлення спадщини на дитину є порушенням її прав встановлених як нашим законодавством так і Європейським, яке ратифіковано нашою країною.

Обухівським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) відмовлено позивачу у знятті арешту у зв`язку з тим, що відомості про накладення арешту на майно ОСОБА_7 відсутні, так як матеріали виконавчих проваджень зберігаються не більше трьох років після чого знищуються, тому було рекомендовано звернутись для вирішення питання про звільнення майна з-під арешту до суду.

Разом з цим, згідно інформації Відповідача в Обухівському ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на примусовому виконанні у відділі не перебувають.

У зв`язку із закриттям виконавчого провадження в межах виконання якого було накладено арешт на спірне майно та знищенням архівних справ, суд вважає переконливими і обґрунтованими доводи позову про відсутність такого виконавчого провадження, яке б тривало і в межах якого було б накладено арешт на спірне майно, тобто існували б правові і фактичні підстави для подальшого збереження чинності існуючого обтяження, тому суд погоджується із тим, що наявні підстави для зняття арешту квартири АДРЕСА_1 .

Окрім того, стягував у виконавчому провадженні не звертався до спадкоємців із позовом в судовому порядку або із заявою кредитора в межах спадкової справи, відтак його заперечення на позов не можуть вважатись такими, що ґрунтуються на законі.

Згідно статті 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

На підставі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності, або обмежене в його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами частини першої статті 50 Закону № 606-ХІУ, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

В порушення вказаних вимог закону, при закінченні виконавчого провадження, арешт і заборона відчуження, накладений на майно ОСОБА_3 державним виконавцем не знято.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, арешт накладений на майно порушує можливості реалізації позивачкою, яка діє в інтересах неповнолітнього сина своїх прав на вищезазначене нерухоме майно, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, а порушене право позивачки в інтересах неповнолітньої дитини судовому захисту.

Поряд з тим суд не приймає до уваги заперечення відповідачів проти позовних вимоги, оскільки хоч з матеріалів справи і вбачається наявність у померлого боржника заборгованості в межах виконавчих проваджень, однак в даному випадку арешт на майно накладався державним виконавцем в межах іншого виконавчого провадження, яка було закінчено, однак під час закриття виконавчого провадження державним виконавцем не було вирішено питання про скасування арешту нерухомого майна. В межах нових виконавчих провадження арешт на спірну квартиру державним виконавцем не накладався.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачка в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та необхідність захисту її права шляхом зняття такого арешту.

Керуючись ст.ст. 3, 41, 55 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 76, 259, 264-265, 268, 273, 365 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16, 208, 210, 319, 321, 328, 334, 391, 392, 655 Цивільного кодексу України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати арешт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 з реєстраційним номером обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчудження об`єктів нерухомого майна 4964977 від 13.03.2014 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.В.Кравченко