Справа № 583/813/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м.Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Соколової Н.О.,

при секретарі Верби Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Охтирка справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування виконавчий комітет Охтирської міської ради про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2024 року представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою, яку мотивує таким.

В провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває цивільна справа №583/139/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу спілкування баби з онуком. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.02.2024 року зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та заява про забезпечення позову прийнята до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу спілкування баби з онуком . Первісний позов було подано ОСОБА_1 з приводу некерованих дій ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина - ОСОБА_3 та невизнання ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_1 . Позов про визначення місця проживання дитини з бабою подано ОСОБА_2 до суду вдруге. До Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 подавав заяву про видачу обмежувального припису. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.01.2024 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису. ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.01.2024 року. ОСОБА_2 сприйняла рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.01.2024 року як дозвіл на вчинення будь-яких дій відносно ОСОБА_1 та малолітнього ОСОБА_4 . Те, що в судовому засіданні ОСОБА_2 обіцяла більше не вчиняти сварок, виявилося лише способом захисту ОСОБА_2 та не має наслідків виконання нею обіцянок. ОСОБА_2 є авторитарною бабусею, не визнає права ОСОБА_1 як батька дитини.

01.02.2024 року ОСОБА_2 разом зі своїм чоловіком ОСОБА_5 та племінницею ОСОБА_6 викрала малолітнього Івана біля школи №11, застосувавши до ОСОБА_1 фізичну силу, палкою била ОСОБА_1 та одночасно племінниця ОСОБА_7 утримувала ОСОБА_1 за рукава куртки, в той же час ОСОБА_5 потягнув малолітнього ОСОБА_4 у власний автомобіль. З даного приводу винесено ухвалу слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області про зобов`язання внести відомості до ЄРДР про викрадення ОСОБА_2 дитини. ОСОБА_2 утримувала малолітнього ОСОБА_4 у власному будинку четверо суток, в п`ятницю 02.02.2024 року ОСОБА_8 не брав участь в шкільному навчанні. ОСОБА_2 , перебуваючи на вулиці Сумській м. Охтирка, за присутності сторонніх осіб на автобусній зупинці, допустила висловлювання на адресу ОСОБА_9 , які були принизливими. В присутності малолітнього Пасяди Івана ОСОБА_2 знову піддала сумніву батьківство ОСОБА_1 ОСОБА_2 в телефонній розмові з адвокатом Собина П.М. допустила принизливі висловлювання на адресу ОСОБА_1 ОСОБА_2 погрожує ОСОБА_1 вбивством з ціллю безперешкодно забрати малолітнього ОСОБА_4 до себе та її погрози сприймаються як реальні. ОСОБА_2 приїздила до дому ОСОБА_1 , скандалила біля двору, стукала палкою по металевому забору, чим викликала обурення сусідів. ОСОБА_1 та його син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особами, які зазнали домашнього насильства.

Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства, просив видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк три місяця, а саме: 1) заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання, перебування, роботи, навчання ОСОБА_1 та його сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2) заборонити контактувати ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб з ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлений.

Представник заявника адвокат Собина П.М. в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити. Пояснив, що бабуся ОСОБА_2 , викрала дитину без згоди батька. У присутності дитини ОСОБА_2 кричала, принижувала ОСОБА_1 , штовхала, ставила під сумнів його батьківство.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник адвокат Саєнко Б.О. в судовому засіданні заперечували проти задоволення заяви. ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_1 перешкоджає її спілкуванню з онуком, хоча дитина після смерті матері проживала з нею, а біологічного батька ОСОБА_1 дитина взагалі не знала, так як з самого народження дитини ОСОБА_1 сином не цікавився, а з`явився тільки тоді, коли померла мати дитини ОСОБА_11 . Вона переживає за свого онука, про його здоров`я, тому хоче з ним спілкуватися, шукає зустрічей з ним. Вона має ухвалу Охтирського міськрайонного суду про забезпечення позову, відповідно до якої вона має право спілкуватися з онуком у визначений час і спосіб. Однак ОСОБА_1 навмисно не виконує рішення суду.

Представник ОСОБА_2 зазначив, що відсутні факти домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , а тому відсутні підстави для застосування щодо неї обмежувального припису.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради в судовому засіданні пояснила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виник тривалий конфлікт з приводу визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_10 та участі у його вихованні. 05.02.2024 на звернення ОСОБА_2 відбулося засідання комісії, на яке було запрошено обидві сторони. За наслідками засідання рекомендовано ОСОБА_2 знайти компроміс у спірних питаннях щодо виховання онука з ОСОБА_1 та узгоджувати з ним час та спосіб зустрічей з онуком згідно з ухвалою суду від 22.01.2024.

Свідок ОСОБА_12 в суді зазначила, що ОСОБА_2 її тітка. Дитина залишилася без матері. ОСОБА_13 своїм батьком називав чоловіка покійної ОСОБА_14 , матері хлопчика. До смерті ОСОБА_14 , ОСОБА_8 бачив ОСОБА_15 двічі в житті. Зараз баба ОСОБА_16 бореться за те, щоб мати можливість бачитися з дитиною. ОСОБА_1 створює перешкоди у спілкуванні баби та онука. Одного разу свідок та ОСОБА_16 прийшли до школи та просили ОСОБА_15 відпустити ОСОБА_4 з ними, зобов`язувалися увечері привезти його. Однак батько навідріз відмовився. Між ними виник конфлікт, під час якого вони ображали один одного та штовхалися. В той день вони таки забрали ОСОБА_4 .

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6).

ОСОБА_2 є бабусею малолітнього ОСОБА_10 .

Мати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

Учасники не оспорюють, що до моменту смерті ОСОБА_11 малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав з матір`ю ОСОБА_11 та вітчимом ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері - ОСОБА_11 малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , став проживати зі своєю бабусею ОСОБА_2 .

Станом на час розгляду справи малолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 09.01.2024 року місце проживання неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано з 09.01.2024 р. по АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Встановлено також, що в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області знаходиться цивільна справа № 583/139/24 пр. № 2/583/273/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Крім того, в провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебувала цивільна справа № 583/5726/23 пр. № 2/583/115/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради про визначення місця проживання неповнолітньої дитини. У цій справі ухвалою суду від 22.01.2024 було забезпечено позов. Зобов`язано ОСОБА_1 не створювати ОСОБА_2 будь-яких перешкод у спілкуванні з рідним онуком ОСОБА_10 до встановлення судом місця проживання дитини; закріпити наступний графік спілкування бабусі з онуком:

- кожного дня з 18 год. до 19 год. необмежене спілкування із ОСОБА_10 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, які не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабусею та онуком, а у випадку необхідності й безпосереднього фізичного спілкування;

- спільний відпочинок за погодженням особисто з дитиною кожну суботу проводити з бабусею без присутності батька, у тому числі за адресою АДРЕСА_3 ;

- у день побачення з онуком бабуся має право забирати ОСОБА_10 із дому чи школи особисто;

- спільний відпочинок за погодженням особисто з дитиною щонайменше декілька днів у період канікул проводити з бабусею без присутності батька, у тому числі за адресою АДРЕСА_3 .

Зазначена ухвала є чинною, оскільки заходи забезпечення позову не скасовані у встановленому законом порядку.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник зазначив про вчинення психологічного насилля відносно нього та його сина зі сторони бабусі дитини. На підтвердження своїх доводів надає відеозаписи спілкування заявника з ОСОБА_2 з приводу її намагань побачитися та спілкуватися з онуком. Так на записі ОСОБА_2 дійсно називає заявника « ОСОБА_18 », а не батьком, як того хоче ОСОБА_1 , називає його «фашистом» через те, що ОСОБА_1 обірвав спілкування неповнолітнього ОСОБА_3 з родичами, з якими він до цього проживав протягом 7 років. Однак зазначені відео не підтверджують, що ОСОБА_2 здійснює фізичний, психологічний або економічний тиск на заявника або малолітню дитину ОСОБА_10 .

Однак, вказане, за переконанням суду, не свідчить про вчинення домашнього насильства, дії ОСОБА_2 не спрямовані на обмеження волевиявлення особи, не викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, не спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

Сам по собі факт тривалих неприязних стосунків між заявником та заінтересованою особою не є достатньою підставою для видачі обмежувального припису.

Заявник не надав суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо нього самого та його малолітнього сина, а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням обмежувального припису, що є процесуальним обов`язком заявника у силу статей 12, 81 ЦПК України.

Висновок про обов`язок заявника надати суду належні й допустимі докази на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо нього чи дитини викладено у постановах Верховного Суду від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20), від 09 червня 2022 року у справі №216/4309/21, від 11 січня 2023 року у справі № 336/3788/22 (провадження № 61-11643св22)

В якості доказів до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису у зв`язку із необґрунтованістю.

В силу ч.3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради, Україна, Сумська область, м. Охтирка, вул. Батюка, 24, .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Наталія СОКОЛОВА