Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-р/641/2/24 Справа № 2-2578/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року Суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова Курганникова О.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення,-,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про роз`яснення судового рішення, в якій просить суд роз`яснити ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.09.2023 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.02.2024 року заява ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, залишена без руху, надано час для усунення недоліків, а саме сплатити судового збір у розмірі 605,60 грн.

19.02.204 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору за розяснення судового рішення, посилаючись на те, що на даний час вказана сума коштів є значним навантаженням на його бюджет, оскільки єдиним джерелом доходу є пенсія. Тому стверджує, що, сплативши зазначену суму, він буде позбавлений можливості придбати речі першої необхідності та сплатити комунальні послуги.

Вирішуючи питання наявності підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 , виходжу з наступного.

Згідно статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Частиною другою цієї ж статті встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз вказаної норми дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Таким чином, стаття 136 ЦПК України, передбачає право суду, а не обов`язок відстрочити, розстрочити, зменшити розмір, або звільнити від оплати судових витрат, враховуючи майновий стан сторони.

У п. 53 Рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), було зазначено, що «Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат), по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

Практика ЄСПЛ стосовно сплати судового збору аналогічна: судовий збір не повинен обмежувати право заявників на доступ до правосуддя та має бути «розумним». Разом з тим, на думку ЄСПЛ, судовий збір є таким собі обмежувальним заходом, який попереджає подання необґрунтованих та безпідставних позовів та перенавантаження судів.

Положеннями пункту 29 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Верховний Суд в ухвалі від 15.09.2020 у справі № 640/20109/19 зазначив: «Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява №71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява №73547/01)».

У цій же справі Верховний Суд, відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, вказав, що надані позивачем відомості з Державного реєстру - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за попередній рік не свідчать про відсутність у заявника інших джерел доходів, доводи про скрутний майновий стан належними та допустимими доказами не підтверджені.

У даному випадку ОСОБА_2 , до клопотання про звільнення від сплати судового збору додано довідку про доходи, яка видана йому, як пенсіонеру, у тому, що він перебуває на обліку в Слобожанському об`єднаному управлінні ПФУ м. Харкова в Харківській області і отримує пенсію за віком, сума якої за період з грудня 2023 по лютий 2024 року складає 14 514,21 грн..

Суд вважає, що такі відомості самі по собі не є достатніми доказами скрутного майнового стану особи.

Натомість, ОСОБА_1 , не надано жодних доказів відсутності інших джерел доходів за попередній рік та будь-яких інших доказів на підтвердження того, що його майновий стан не дозволяє сплатити суму судового збору у визначеному законом розмірі, а також доказів скрутного майнового стану, що зумовили неможливість сплати судового збору, в матеріалах заяви про роз`яснення судового рішення немає, що свідчить про необґрунтованість указаного клопотання.

Норма, що передбачає повноваження суду на звільнення особи від сплати судового збору не є імперативною, це є правом, а не обов`язком суду. Водночас, сплата судового збору є обов`язком позивача, а тому зловживання правом на звільнення від його сплати є неприпустимим.

Окрім того, важливе значення для висновку про майновий стан заявника, що міг бути підставою звільнення від сплати судового збору, є дані про його матеріально-побутові умови проживання, наявність у власності нерухомого майна, ведення ним підсобного господарства, наявність інших джерел доходу.

З огляду на викладене, суддя вважає, що у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , про звільнення від сплати судового збору, слід відмовити, і відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» сплатити судовий збір у встановленій законом сумі, 605 грн. 60 коп..

У відповідності до частини 1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, слід відмовити, а заяву про роз`яснення судового рішення повторно залишити без руху і надати останньому строк до десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, зокрема сплатити судовий збір у встановленому законом розмірі 605 грн. 60 коп., та подати суду оригінал платіжного документа про сплату судового збору на вказану суму.

Керуючись статтями 4, 5, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, повторно залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_1 про необхідність виправити зазначені недоліки заяви протягом протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -О. А. Курганникова