ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 398/5565/15-ц

провадження № 61-11960св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

суб`єкт оскарження - державний виконавець Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Носкова Марина Олександрівна,

заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

розглянув на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 липня 2023 року у складі колегії суддів: Письменного О. А., Голованя А. М., Єгорової С. М. у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Носкової Марини Олександрівни, заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

Короткий зміст вимог скарги

В грудні 2022 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 звернулися із скаргою на дії державного виконавця Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Носкової М. О. (далі - державний виконавець) в якій просили:

- визнати такими, що не відповідають закону виконавчі дії, проведені 20 грудня

2022 року державним виконавцем Носковою М. О. за участі інженера-землевпорядника ОСОБА_4 по відновленню меж між земельними ділянками на

АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;

- визнати такими, що не відповідають закону дії державного виконавця щодо закінчення виконавчих проваджень № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6;

- визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Олександрійського ВДВС в Олександрійському р-ні Кіровоградської області

Носкової М. О від 27 грудня 2022 року про закінчення виконавчих проваджень

№ НОМЕР_5 та № НОМЕР_6;

- зобов`язати державного виконавця відновити виконавчі провадження та залучити до проведення виконавчих дій по відновленню меж між земельними ділянками в порядку, встановленому законом, незалежного інженера-геодезиста (спеціаліста).

В обґрунтування скарги зазначають, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 04 червня 2020 року у справі № 398/5565/15-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та відновлено межі між земельними ділянками

АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у відповідності з даними земельно-кадастрової документації на земельну ділянку кадастровий номер :50:012:0001 шляхом встановлення по фасаду земельної ділянки № НОМЕР_1 межового знаку № НОМЕР_2 на відстані 20,51 м від межового знака НОМЕР_3 , а також шляхом перенесення паркана з металевої сітки, що розташований між цими земельними ділянками на відстань 1,06 м в бік земельної ділянки НОМЕР_7 , починаючи від місця розташування межового знака НОМЕР_2 до серединної частини огорожі та на відстань 1,55 м в серединній частині огорожі, з`єднавши прямою лінією межові знаки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_4 між земельними ділянками АДРЕСА_1 та

АДРЕСА_2 . Зобов`язано відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити перешкод у відновленні твердої межі (паркану) між земельними ділянками АДРЕСА_1 та

АДРЕСА_2 .

Вказують, що в Олександрійському відділі державної виконавчої служби Олександрійського району Кіровоградської області перебували виконавчі провадження № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 з примусового виконання судового рішення, проте постановами державного виконавця Носкової М. О. зазначені виконавчі провадження були закінченні на підставі пункту 9 статті 39 та статті 40 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому державний виконавець в постановах посилається на те, що 20 грудня

2022 року було здійснено виїзд на місцевість та із залученням сертифікованого землевпорядника ОСОБА_4 перенесено межовий знак НОМЕР_2 на відстань 1,06 м та перевірено відстань між межовими знаками НОМЕР_3 та НОМЕР_2, яка складає 20,51 м. На думку державного виконавця рішення виконано в повному обсязі.?

Вважають виконавчі дії, проведені 20 грудня 2022 року, такими, що не відповідають вимогам закону, а постанови про закінчення виконавчих проваджень є передчасними, оскільки згідно оскаржених постанов про закінчення виконавчих проваджень вказано, що інженер землевпорядник ОСОБА_4 був залучений до виконавчий дій. Проте, згідно акта державного виконавця від 20 грудня 2022 року та листа-повідомлення державного виконавця від 13 грудня 2022 року виконавчі дії проведено не із залученням сертифікованого землевпорядника, а лише в його присутності при чому вказано, що останній діє на підставі укладеного зі стягувачем ОСОБА_3 договору від 13 грудня 2022 року № 13-12-01.

Державний виконавець не приймала відповідну постанову про залучення інженера-землевпорядника ОСОБА_4 для проведення виконавчих дій, не роз`яснювала його обов`язки та не попереджала про відповідальність.

Вказаний інженер-землевпорядник приймав участь в проведенні виконавчий дій фактично як спеціаліст, однак діяв виключно на підставі укладеного договору із стягувачем та відповідно в його інтересах і на його замовлення. За таких обставин, на їх думку, ця особа приймала участь у виконавчих діях без достатніх правових підстав.

Вважають, що оскільки інженер-землевпорядник ОСОБА_4 є пов`язаним договірними відносинами зі стягувачем, а також з огляду на те, що саме він і в

2013 році розробляв технічну документацію стягувачу ОСОБА_3 , то він є заінтересованою особою та є достатні обґрунтовані підстави для сумнівів в його об`єктивності, незалежності та неупередженості.

Крім того, зазначають, що 20 грудня 2022 року державним виконавцем проведено виконавчі дії по відновленню меж між земельними ділянками АДРЕСА_1 та

АДРЕСА_2 , в ході яких присутнім інженером-землевпорядником ОСОБА_4 було проведено перенесення межового знаку

НОМЕР_2.

При виконанні робіт ОСОБА_4 , всупереч встановленим інструкціям по відновленню меж, здійснюючи перенесення межового знаку НОМЕР_2 та проводячи межу між знаками НОМЕР_3 та НОМЕР_2, не визначив відповідними приладами координати розташування цих знаків на місцевості, які б відповідали координатам згідно технічної документації, у зв`язку з чим припустився помилок в визначенні вихідних даних, місце розташування знаків визначив на власний розсуд та виміряв відстань виключно за допомогою рулетки.

Фактично ОСОБА_4 відраховував відстань не від межового знака НОМЕР_3 , а від якогось стовпчика, який він помилково прийняв за межовий знак. Помилкове визначення точок для початку відрахунку відстані, не проведення робіт по встановленню на місцевості координат межових знаків привело до того, що межа між знаками НОМЕР_2 та НОМЕР_3, проведена ОСОБА_4 паралельно вулиці, в той час, як згідно технічної документації із землеустрою, дана межа не являється паралельною до червоної лінії вулиці та проходить під кутом. Проведення межі паралельно вулиці та перпендикулярно відносно бокової межі, фактично розширило межі ділянки № НОМЕР_1 і на даний час спроектована внаслідок цього бокова межа, проходить посередині належного їм водопроводу та через стіну їх погреба, тим самим порушується їх право власності на зазначені об`єкти. Внаслідок такого визначення межі землевласник ділянки № НОМЕР_1 виявляє намір руйнування зазначених господарських споруд на їх ділянці НОМЕР_7 .

Зазначають, що 20 грудня 2022 року, не погодившись з таким проведенням виконавчих дій, ОСОБА_1 подала відповідну заяву, в якій висловила свої заперечення, зауваження та сумніви в об`єктивності та неупередженості інженера-землевпорядника ОСОБА_4 . У заяві вона просила державного виконавця залучити до виконання зазначених робіт іншого інженера-землевпорядника, який не є заінтересованою особою, проте її заява від 20 грудня 2022 року державним виконавцем розглянута так і не була.

28 грудня 2022 року заявники подали повторну заяву державному виконавцю, в якій просили провести виконавчі дії залучивши до виконання робіт по відновленню межі неупередженого та незалежного інженера-землевпорядника, який не виготовляв технічну документацію для жодної із сторін. 29 грудня 2022 року державний виконавець повідомив заявників про те, що 27 грудня 2022 року нею винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень, у зв`язку з чим ніякі виконавчі дії вже проводитися не будуть та надано копії постанов про закінчення виконавчих проваджень.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області ухвалою від 06 лютого 2023 року під головуванням судді Молонової Ю. В. скаргу ОСОБА_1 та

ОСОБА_2 на дії державного виконавця задовольнив частково.

Визнав такими, що не відповідають закону виконавчі дії, проведені 20 грудня

2022 року державним виконавцем Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Носковою М. О. з відновлення меж між земельними ділянками на АДРЕСА_1 та

АДРЕСА_2 .

Визнав такими, що не відповідають закону, дії державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Носкової М. О. щодо закінчення виконавчих проваджень

№ НОМЕР_5 та № НОМЕР_6.

Визнав незаконними та скасував постанови державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Носкової М. О. від 27 грудня 2022 року про закінчення виконавчих проваджень № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 з примусовому виконання виконавчого листа № 2/398/10/20, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 21 грудня 2020 року.

Зобов`язав державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Носкову М. О. відновити виконавчі провадження № НОМЕР_5, № НОМЕР_6 та продовжити примусове виконання судового рішення.

В іншій частині скарги відмовив.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення скарги місцевий суд виходив з того, що межі між земельними ділянками мають бути відновлені у відповідності до рішення суду. До такої процедури відновлення меж земельних ділянок має бути залучено відповідні особи, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою, тобто особи, які володіють відповідними навиками.

З матеріалів справи та пояснень сторін судом встановлено, що при проведенні

20 грудня 2022 року виконавчих дій по відновленню меж між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , інженером-землевпорядником ОСОБА_4 було проведено перенесення межового знаку НОМЕР_2. Боржником було подано зауваження щодо об`єктивності та неупередженості інженера-землевпорядника ОСОБА_4 , оскільки останній виготовляв державний акт на земельну ділянку НОМЕР_1. Просила залучити іншого незалежного спеціаліста для виконання рішення суду.

Державний виконавець Носова М. О. в судовому засіданні пояснила, що

фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не був залучений нею постановою, а діяв на підставі договору, укладеного із стягувачем ОСОБА_3 .

Стягувач ОСОБА_3 неодноразово звертався до неї з проханням залучити спеціаліста-землевпорядника для виконання рішення суду, проте вона йому роз`яснила, що він сам може укласти договір із спеціалістом, що він і зробив. Рішенням суду було, зокрема, зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у відновленні твердої межі (паркану) між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , тому вона вважала, що укладення стягувачем договору із спеціалістом для проведення дій щодо відновлення межі між земельними ділянками, буде правомірним.

Таким чином, на думку суду, проведення дій щодо відновлення межі між земельними ділянками відбулося однобічно, оскільки державним виконавцем не було залучено постановою спеціаліста-землевпорядника, а запрошено фізичну особу-підприємця ОСОБА_4 з яким у ОСОБА_3 був укладений договір на проведення робіт.

Крім того, заявник ОСОБА_1 висловила недовіру інженеру-землевпоряднику ОСОБА_4 , про що подала відповідну заяву державному виконавцю, проте іншого спеціаліста державним виконавцем до проведення замірів та встановлення межі між земельними ділянками, у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку, залучено не було.

Кропивницький апеляційний суд постановою від 05 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив.

Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області

від 06 лютого 2023 року скасував та постановив нове судове рішення.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовив.

Приймаючи постанову про задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали місцевого суду, суд апеляційної інстанції вказував, що при проведенні 20 грудня

2022 року виконавчих дій з відновлення меж між земельними ділянками АДРЕСА_1 та

АДРЕСА_2 , інженером-землевпорядником ОСОБА_4 було проведено перенесення межового знаку НОМЕР_2. У зв`язку з цим, боржником було подано зауваження щодо сумнівів в об`єктивності та неупередженості інженера-землевпорядника

ОСОБА_4 , оскільки останній виготовляв державний акт на земельну ділянку

НОМЕР_1 та просила залучити іншого незалежного спеціаліста для виконання рішення суду.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 як відповідачі у справі, де було ухвалено рішення не на їх користь, відмовились його виконувати добровільно. При цьому свою відмову аргументували знаходженням на спірній земельній межі належних їм споруд (водоколонки і погреба), а по суті - незгодою з рішенням суду.

Оскаржуючи дії державного виконавця, боржники посилались на залучення ним особи, яка не мала спеціальних знань для відповідних виконавчих дій. Проте, апеляційний суд врахував, що самі боржники не скористались своїм правом залучити такого спеціаліста.

Щодо необхідності залучення спеціаліста, колегія суддів апеляційного суду констатувала, що зміст судового рішення є зрозумілим і ясним, про що було зазначено в ухвалі Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2022 року про роз`яснення рішення в цій справі. Суд в рішенні чітко і доступно вказав у резолютивній частині, які саме дії необхідно вчинити для його виконання. Спеціальних знань його виконання не потребує.

Додатково апеляційний суд зауважив, що саме на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як на сторону, що програла спір, судом покладено обов`язок відновити порушене право ОСОБА_3 , тому саме вони повинні проявляти ініціативу у виконанні судового рішення, залучати спеціалістів, сприяти вчасному здійсненню виконавчих дій, а не займати позицію пасивного спостерігача, ухиляючись від виконання рішення суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 липня 2023 року в якій просить оскаржене судове рішення скасувати, а ухвалу місцевого суду залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені абзацом другим частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга містить аргумент про те, що державний виконавець під час вчинення виконавчих дій не звернув увагу на приписи статі 20 Закону України «Про виконавче провадження» та приписи пункту 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, якими передбачено, що для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Всупереч наведеному державний виконавець не прийняв постанову про залучення інженера-землевпорядника ОСОБА_4 для проведення виконавчих дій, йому не роз`яснювались права та він не попереджався про відповідальність.

Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості самостійного залучення спеціаліста чи експерта боржником. Сторона виконавчого провадження може лише звернутись із відповідним клопотанням до державного виконавця.

Заявник наголошує, що ні державний виконавець ні інженер-землевпорядник

ОСОБА_4 не встановлювали координати межового знаку НОМЕР_3, а проводили вимірювання від якогось стовпчика, який помилково визначили за межовий знак

НОМЕР_3.

Узагальнені доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

У поданому у вересня 2023 року до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу представник Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - в.о. начальника Тягній Р. у задоволенні касаційної скарги просить відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Вказує, що протягом всього часу перебування у відділі на виконання виконавчих листів № 2/298/10/20 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не здійснювали жодних дій щодо самостійного виконання судового рішення. За їх розумінням державний виконавець був зобов`язаний виконати рішення суду, мотивуючи це тим, що їм таке рішення не зрозуміле. У задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення ОСОБА_1 було відмолено, суд вважав, що рішення є чітким та зрозумілим.

З метою виконання рішення державний виконавець звергалась до Пантаївської селищної ради з листом в якому просила призначити комісію для здійснення замірів та направила листа до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 для здійснення замірів між земельними ділянками.

Державний виконавець організувала проведення виконавчих дій та по їх закінченню, після проведення всіх вимірів, склала акт в якому було зазначено встановлення по фасаду земельної ділянки межового знаку № НОМЕР_2 на відстані 20,51 м від межового знаку НОМЕР_3.

У поданих у вересні та у грудні 2023 року до Верховного Суду відзивах на касаційну скаргу ОСОБА_3 та його представник - адвокат Бзаров Р. В. у задоволенні касаційної скарги просять відмовити, а оскаржену постанову залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість її доводів.

Стягувач та його представник зазначають, що при проведенні виконавчих дій боржники не заявляли клопотання про залучення з їх сторони в якості їх представника спеціаліста чи експерта. У судовому засіданні боржники не надали жодних доказів порушення їх прав та законних інтересів.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 23 серпня 2023 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу № 398/5565/15-ц з місцевого суду.

08 вересня 2023 року справа № 398/5565/15-ц надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 04 червня 2020 року у справі

№ 398/5565/15-ц боржників було зобов`язано відновити межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 у відповідності з даними земельно-кадастрової документації на земельну ділянку кадастровий номер :50:012:0001, шляхом встановлення по фасаду земельної ділянки № НОМЕР_1 межового знаку № НОМЕР_2 на відстані 20,51 м від межового знака НОМЕР_3 , а також шляхом перенесення існуючого паркану з металевої сітки між цими земельними ділянками на відстань 1,06 м в бік земельної ділянки

НОМЕР_7 , починаючи від місця розташування межового знаку НОМЕР_2 до серединної частини огорожі та на відстань 1,55 м в серединній частині огорожі, з`єднавши прямою лінією межові знаки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_4 між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та зобов`язано боржників не чинити перешкод у відновленні твердої межі (паркану) між земельними ділянками АДРЕСА_1 та

АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи та пояснень сторін судами встановлено, що при проведенні

20 грудня 2022 року виконавчих дій по відновленню меж між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , інженером-землевпорядником ОСОБА_4 було проведено перенесення межового знаку НОМЕР_2. У зв`язку з цим, боржник ОСОБА_1 подала зауваження на об`єктивність та неупередженість інженера-землевпорядника ОСОБА_4 , мотивуючи її тим, що він виготовляв державний акт на земельну ділянку НОМЕР_1 та просила залучити іншого незалежного спеціаліста для виконання рішення суду (а. с. 8 том 1).

Державний виконавець Носова М. О. в судовому засіданні пояснила, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 не був залучений нею постановою, а діяв на підставі договору, укладеного із стягувачем ОСОБА_3 . Стягувач ОСОБА_3 неодноразово звертався до неї з проханням залучити спеціаліста-землевпорядника для виконання рішення суду, проте вона йому роз`яснила, що він сам може укласти договір із спеціалістом, що він і зробив. Рішенням суду було, зокрема, зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у відновленні твердої межі (паркану) між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , тому вона вважала, що укладення стягувачем договору із спеціалістом для проведення дій щодо відновлення межі між земельними ділянками, буде правомірним.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Невиконання судових рішень призводить до зниження довіри громадян до судового захисту як одного із основних державних інститутів, та посилює переконання в тому, що вирішити свої проблеми, використовуючи правові інструменти, неможливо.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вимог цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом

Згідно з пунктом 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 як відповідачі у справі, де було ухвалено рішення не на їх користь, відмовились його виконувати добровільно. При цьому свою відмову аргументували знаходженням на спірній земельній межі належних їм споруд (водоколонки і погреба), а по суті - незгодою з рішенням суду.

Оскаржуючи дії державного виконавця, боржники посилались на залучення ним особи, яка не мала спеціальних знань для відповідних виконавчих дій.

Разом із тим суд апеляційної інстанції зауважив і врахував, що самі боржники не скористались своїм правом залучити такого спеціаліста.

Відхиляючи аргументи апеляційної скарги, які ідентичні доводам касаційної скарги, та вирішуючи питання щодо необхідності залучення такого спеціаліста, апеляційний суд встановив, що зміст судового рішення є зрозумілим і ясним, про що було зазначено в ухвалі Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 жовтня 2022 року про роз`яснення рішення в цій же справі. Суд в рішенні чітко і доступно вказав у резолютивній частині, які саме дії необхідно вчинити для його виконання. Спеціальних знань його виконання не потребує.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду апеляційної інстанції, адже під час апеляційного перегляду справи він встановив, що суд в рішенні чітко і доступно вказав у резолютивній частині, які саме дії необхідно вчинити для його виконання, під час його виконання у державного виконавця питань та потреби у спеціальних знаннях не виникало.

Верховний Суд зазначає, що наведеним також спростовуються аналогічні за змістом аргументи касаційної скарги, адже заявник не вказала в чому саме полягало порушення її прав під час виконання судового рішення, ухваленого не на її користь.

Колегія суддів також зазначає, що апеляційний суд правильно звернув увагу, що саме на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , як на сторону, що програла спір, судом покладено обов`язок відновити порушене право ОСОБА_3 , тому, саме вони повинні проявляти ініціативу у виконанні судового рішення, залучати спеціалістів, сприяти вчасному здійсненню виконавчих дій, а не займати позицію пасивного спостерігача, ухиляючись від виконання рішення суду.

Інші доводи касаційної скарги спростовуються встановленими апеляційним судом фактами і обставинами, а також змістом правильно застосованих до спірних правовідносин норм процесуального закону.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 відмовити.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 липня 2023 року залишити без змін

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров