П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Київ

Справа № 369/8717/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/4522/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлену під головуванням судді Янченка А.В., 04 жовтня 2023 року у м. Києві, за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, вжитих на підставі ухвали Києва-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2023 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, вжитих на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що на момент вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову розгляд справи 369/10336/23 не завершено, що вказувало на передчасність вимог про скасування заходів забезпечення позову. Тривалість розгляду справи в суді, процесуальна поведінка учасників справи не є підставою для скасування тих заходів, які було вжито з метою виконання рішення по суті позовних вимог.

Не погодилась із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , її представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається про порушення норм процесуального права. Представник вказує на те, що у відповідності до п. 4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред'явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом.

Вказує, що ухвалу про забезпечення позову було постановлено судом 12 червня 2023 року, а позов подано 04 липня 2023 року, тобто ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою після спливу десятиденного строку, встановленого для подання позовної заяви, після вжиття заходів забезпечення позову, передбаченого ст. 152 ЦПК України, що є підставою для скасування заходів забезпечення позову.

Проте, суд першої інстанції жодним чином не дослідив дану обставину та не надав жодної оцінки доказам, на які посилалась ОСОБА_1 у підтвердження цих обставин. Дані обставини вплинули на винесення незаконного рішення по суті розгляду справи про скасування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Звертає увагу, що відмовляючи в заяві, суд першої інстанції зазначив, що скасування заходів забезпечення позову можливе у разі, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язував можливість застосування таких заходів. Проте, ОСОБА_1 не погоджується з таким висновком суду, оскільки він суперечить п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась із такою заявою, але суд в даному випадку не дослідив матеріали справи, не пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір.

Вказує, що звернення позивача із заявою про забезпечення є зловживанням правами, що викликано особистою неприязню до відповідача та виражається у поданні завідома безпідставного позову з відсутністю предмета спору, який очевидно має штучний характер.

Враховуючи вищевикладене, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким заяву про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник- ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що в червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 130,7 кв.м, житловою площею 80,7 кв.м., та земельну ділянку за кадастровим номером :01:018:0120, площею 504 кв.м. (0,0504га), що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 130,7 кв.м, житловою площею 80,7 кв.м., та земельної ділянки за кадастровим номером :01:018:0120, площею 504 кв.м. (0,0504га)

04 липня 2023 року ОСОБА_2 було подано позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 липня 2023 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

До суду першої інстанції 17 серпня 2023 року від відповідача надійшла заява про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2023 року.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою після спливу десятиденного строку, встановленого для подання позовної заяви, після вжиття заходів забезпечення позову, передбаченого ст. 152 ЦПК України, а це є підставою для скасування заходів забезпечення позову. Крім того, заявник зазначала, що позивач обрав неналежний та неефективний спосіб захисту своїх прав, подавши завідомо безпідставний позов з відсутністю предмету спору, який мав штучний характер та не може бути задоволений судом, а тому підстави, що слугували підставою для забезпечення позову відпали.

Відмовляючи в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що дана цивільна справа не розглянута, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому підстави для скасування заходів забезпечення позову відсутні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала (ч.4 ст. 158 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 7-10 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішення спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриття провадження у справі.

З наведених обставин справи вбачається, що ухвалою суду від 12 червня 2023 року були вжиті заходи забезпечення позову до подання позовної заяви. Позовна заява була подана 04 липня 2023 року, таким чином вона була подана з порушенням встановленого процесуальним законом 10-ти денного терміну, однак розгляд справи триває, а вжиті заходи направлені саме на його забезпечення і мають тимчасовий характер. А отже скасування вжитих заходів забезпечення позову з тих підстав, що позов був поданий з порушенням строків не є доцільним, оскільки зумовить вчинення сторонами і судом повторно тих самих дій.

За таких обставин суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову та доказів щодо загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, необгрунтованість заяви позивача та відсутність посилань на докази на підтвердження викладеного в ній, обгрунтування заяви позивача на припущеннях, стосуються правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, не підлягають розгляду апеляційним судом в межах даного провадження так як предметом цього апеляційного перегляду в даній справі є наявність чи відутність підстав для їх скасування, а не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову.

Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами ЦПК України, є різними за своїм змістом, і за обставинами, які підлягають встановленню. Скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи.

Отже, доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування заходів забезпечення даного позову, не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена із додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 08 лютого 2024 року.