Справа № 495/5463/22
Номер провадження 2/495/416/2024
03 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
судді Боярського О.О., при секретарі Червинській І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя в якому просить суд:
- визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 ;
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається в цілому з житлового будинку літ. А., житловою площею 47,6 кв.м. загальною площею 62,5 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, споруди № 1,2,3;
Короткий виклад обґрунтування позовних вимог.
Позивачка зазначає, що шлюб між нею та ОСОБА_2 був укладений 12 листопада 1995 року.
За період шлюбу з відповідачем, було набуто право власності на житловий будинок N? АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності від 27 червня 2001р., виданий на підставі на підставі рішення виконкому Старокозацької сільської ради від 27 червня 2001р.
З погіршенням сімейних стосунків сторони не в змозі проживати однією сім?єю, у зв?язку з чим не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства.
Відповідачем позбавлено позивачу та спільну дитину, можливості для проживання в спільному будинку, погрожуючи позивачці фізичною розправою, до вище перелічених речей доступу позивачка не має.
Позивачка запропонувала відповідачу добровільно поділити житловий будинок та всі інші речі набуті ними під час шлюбу, однак відповідач відмовляється добровільно їх поділити. У зв?язку з чим вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про поділ спільного сумісного майна подружжя.
Рух справи у суді.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.08.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеногопозовного провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2023 року клопотання адвоката Стрезєва А.І. про витребування доказів по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.
Витребувано від КП Білгород-Дністровське МБТІ (адреса: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Михайлівська) інвентарну справу на об`єкт нерухомості житловий будинок АДРЕСА_1 .
Старокозацької сільської ради відомості погосподарської книги за період з 1992 року по 1996 рік стосовно належності житлового будинку АДРЕСА_1 .
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2023 року задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Стрезєва А.І. про розгляд справи в загальному порядку по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.
Представник позивача адвокат Каланжов В.І. в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, повідомлялась, причини не явки суду невідомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.
02.11.2022 року від відповідача до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя в якому відповідач просить суд відмити у задоволені позову.
Відповідач зазначив, що позивач посилався на те, що в період шлюбу було придбане таке майно:
- Морозильна камера - 4,500 грн.
- Холодильник з сухою заморозкою - 4000грн.
- Стінка гарнітур - 4500 грн.
- Коса бензинова 2 шт. - 4000 грн.
- Диван коричневий 1,500грн.
- Диван та два крісла (рожеві) - 4000 грн.
- Диван синій - 6300 грн.
- Мікрохвильова піч -1200 грн.
- Пральна машинка автомат - 7500 грн.
- Пральна машинка полуавтомат-680 грн.
- Газова плита (сіра) - 9270 грн.
- Мотоблок дізельний-7500 грн.
- Телевізор - 5000 грн.
- Телевізор - 4000 грн.
- Зварювальний апарат-6,000 грн.
- Полівізатор - 1200грн.
- Велосипед - 2,800 грн.
- Велосипед жіночій (рожевий) -1,900 грн.
- Кухонний гарнітур - 2,200 грн.
- Кухонний куток з дерева - 7,850 грн.
- Кухонний куток з шкірозамінника - 3,500 грн.
- М`ясорубка електрична - 800 грн.
- Швейна машинка -1350 грн.
- Пилососи 2 ШТ.-1950 грн.
- Крісло комп`ютерне - 750 грн.
- Лобзік по дереву - 2500 грн.
- Мультиварка 2 шт.-4000 грн.
- Шафа купе - 9,900 грн.
- Спальний гарнітур-4,500 грн.
В свою чергу просить суд звернути увагу на те, що в обґрунтування наявності усього вищезазначеного майна окрім житлового будинку АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 не надає жодних належних та допустимих доказів наявності усього переліченого майна.
Що в свою чергу підтверджується належним чином завіреною інформацією з Електронного кабінету водія «Перевірка транспортного засобу».
Як вбачається з свідоцтва на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке видане ОСОБА_2 , він став його власником на підставі рішення виконкому Старокозацької сільської ради від 27 червня 2001 року, тобто внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
В свою чергу відповідно до приписів п. 4 ч. 1 статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Отже вищезазначений житловий будинок АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 в силу приписів п. 4 ч. 1 статті 57 СК України є його особистою приватною власністю та не підлягає розподілу.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.1, 2ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною 1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положеннямист.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.
Відповідност.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Судом встановлено, що 15 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 12 листопада 1995 року у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за до 38- розірвати, вказуючи, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 12 листопада 1995 року у виконавчому комітеті Старокозацької сільської ради народних депутатів Білгород-Дністровського району Одеської області, про що зроблено відповідний актовий запис за N? 38.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.01.2022 року шлюб між сторонами було розірвано.

Як вбачається з свідоцтва на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , яке видане ОСОБА_2 , він став його власником на підставі рішення виконкому Старокозацької сільської ради від 27 червня 2001 року, тобто внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В свою чергу відповідно до приписів п. 4 ч. 1 статті 57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Отже вищезазначений житловий будинок АДРЕСА_1 , належить на підставі спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , оскільки таке нерухоме майно було набуте ними під час шлюбу.

Позивач зазначає, що у сторін не завжди складаються добрі стосунки, часто виникають суперечки та для захисту своїх прав та законних інтересів позивач звернулась до суду та просить визнати за нею в порядку поділу майна подружжя, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вирішуючи по суті даний спір, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Відповідно до ч.3ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1 та 2ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п.23, 24постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Тобто тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України.

Таким, чином, враховуючи, що житловий будинок набутий сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,суд вважає за можливим в порядку поділу майна подружжя, визнати за позивачем право власності.

Щодо транспортного засобу «ВАЗ 21011» державний номер НОМЕР_3 , колір «ЧЕРВОНИЙ», суд приходить до наступного висновку.

З Електронного кабінет у водія представником ОСОБА_2 була сформована інформація, за критерієм П.І.Б. відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за згідно сформованої інформації вбачається, що жодних транспортних засобів за відповідачем не зареєстровано. Що в свою чергу підтверджується належним чином завіреною інформацією з Електронного кабінету водія «Перевірка транспортного засобу».

Позивачка зазначає, що крім житлового будинку та автомобіля сторонами за період шлюбу було придбане таке майно:

- Морозильна камера - 4500 грн.

- Холодильник з сухою заморозкою - 4000грн.

- Стінка гарнітур - 4500 грн.

- Коса бензинова 2 шт. - 4000 грн.

- Диван коричневий 1500грн.

- Диван та два крісла (рожеві) - 4000 грн.

- Комп`ютер -18000 грн.

- Диван синій - 6300 грн.

- Мікрохвильова піч -1200 грн.

- Пральна машинка автомат - 7500 грн.

- Пральна машинка полуавтомат-680 грн.

- Газова плита (сіра) - 9270 грн.

- Мотоблок дізельний-7500 грн.

- Телевізор - 5000 грн.

- Телевізор - 4000 грн.

- Зварювальний апарат-6000 грн.

- Полівізатор - 1200 грн.

- Велосипед - 2800 грн.

- Велосипед жіночій (рожевий) -1,900 грн.

- Кухонний гарнітур - 2,200 грн.

- Кухонний куток з дерева - 7,850 грн.

- Кухонний куток з шкірозамінника - 3,500 грн.

- М`ясорубка електрична - 800 грн.

- Швейна машинка -1350 грн.

- Пилесоси 2 шт.-1950 грн.

- Крісло комп`ютерне - 750 грн.

- Лобзік по дереву - 2500 грн.

- Блендер -750 грн.

- Мультиварка 2 шт.-4000 грн.

- Шафа купе - 9,900 грн.

- Комод-2,850 грн.

- Спальний гарнітур-4,500 грн.

Таким чином, суд вважає, що в обґрунтування наявності усього вищезазначеного майна окрім житлового будинку АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_1 не надає жодних належних та допустимих доказів наявності усього переліченого майна.

З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду справи

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення поданого позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 24, 56-57, 60, 62-63, 69-72, 105, 110-112 СК України, ст. ст. 50, 52, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 77, 78, 81, 141, 259, 263-265, ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати житловий будинок АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається в цілому з житлового будинку літ. А., житловою площею 47,6 кв.м. загальною площею 62,5 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ. В, вбиральня літ. Г, споруди № 1,2,3.

В іншій частини позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О.Боярський