Справа №:755/2233/24
Провадження №: 2-о/755/125/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О., перевіривши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Громадянин Турецької республіки ОСОБА_2 про визнання особи безвістно відсутньою,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва в порядку окремого провадження із заявою, в якій просить:

- визнати громадянина Туреччини (Турецьої республіки) ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) безвісно відсутнім.

Дослідивши подану до суду заяву, суд зазначає наступне.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно ст. 305 ЦПК України - заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Ст. 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого юридичного факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається з поданої до суду заяви, ОСОБА_1 просить суд прийняти до розгляду цю заяву ; визнати громадянина Турецької республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) безвісно відсутнім. Заявник посилається на те, що одразу після одруження громадянин Турецької республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) зник, контакт з ним було втрачено. Заявник маючи намір встановити міжцезнаходження ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) звернулася до Головного управління Національної поліції в місті Києві з заявою пр розшук громадянина Турецької республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ).

Також, з повідомлення Національної поліції України Головного управління національної поліції у м. Києві Дніпровскього управління поліції вбачається, що громадянин Туреччини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 травня 2021 року виїхав за межі території України через ППО Одеса в напрямку Одеса - Стамбул та по теперішній час на території України не повертався.

Суд звертає увагу , що у заяві відсутні обставини, що підтверджують саме обставину бесвістно відсутньої фізичної особи, тоді як зі змісту повідомлення Національної поліції України вбачається, що громадянин Турецької Республіки ОСОБА_2 виїхав за межі території України через ППО Одеса в напрямку Одеса - Стамбул, а одже доказів, що підтверджують вказані обставини в матеріалах справи відсутні.

В порушення ст. 306 ЦПК України в заяві не зазначено обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вище викладеного, вважаю за необхідне заяву залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 306 ЦПК України, зобов`язавши заявника усунути вище вказаний недолік в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 175, 176, 177, 185, 306 ЦПК України

у х в а л и в:

ОСОБА_1 , заінтересована особа: Громадянин Турецької республіки ОСОБА_2 про визнання особи безвістно відсутньою залишити без руху.

Надати можливість заявнику виправити недоліки протягом трьох днів з дня отримання заявником ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Яровенко Н.О.