Справа № 946/9444/23
Провадження № 2/946/1482/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Адамова А.С.,

при секретарі: Тюміній О.А.,

за участю: представника відповідача Гортолум В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїл в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до філії Одеське обласне Управління акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» про скасування обтяження, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом, в якому просить скасувати обтяження: Реєстраційний номер обтяження 8278103; Зареєстровано 10.12.2008 реєстратором Ізмаїльська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження повідомлення про видачу позики, 27, 31.03.1993, Ізмаїльське відділення Ощадбанку, об`єкт обтяження невизначене майно, гараж, Автокооператив 16, місто Ізмаїл Одеської області. Архівна заборона/арешт №204257-109 від 03.05.1993 року, внутр. № 7А016D2E2DF2262C2248, особа майно/права якої обтяжується: ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_1 зазначила, що 14.06.2021 року їй стало відомо, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявна заборона на нерухоме майно; Реєстраційний номер обтяження 8278103; Зареєстровано 10.12.2008 реєстратором Ізмаїльська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження повідомлення про видачу позики, 27, 31.03.1993, Ізмаїльське відділення Ощадбанку, об`єкт обтяження невизначене майно, гараж, Автокооператив 16, місто Ізмаїл Одеської області. Архівна заборона/ арешт №204257-109 від 03.05.1993 року, внутр. № 7А016D2E2DF2262C2248. На звернення до Філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (правонаступник Ізмаїльського відділення Ощадбанку) з проханням зняти (припинити) обтяження шляхом звернення до державного реєстратора або надати мені документи для самостійного звернення до державного реєстратора або нотаріуса - отримана відповідь про відсутність будь-якої заборгованості по кредитам. Однак, Філія

Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» не припиняє обтяження та не надає їй необхідні документи для самостійного звернення до державного реєстратора або нотаріуса. Наявність цієї заборони, щодо обтяження всього майна та бездіяльність Філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», щодо зняття заборони, порушує її права щодо вільного розпорядження власним нерухомим майном, зокрема часткою у квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Отже, враховуючи відсутність будь-яких майнових претензій з боку АТ «Ощадбанк» до неї, наявність обтяження, яке виникло більше 30 років назад, та бездіяльність щодо надання документів для скасування заборони, вважає, що належним та ефективним способом захисту її порушеного права є скасування обтяження.

Згідно відзиву АТ «Ощадбанк» від 17.01.2024 на позовні ОСОБА_1 , представник відповідача просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту відмовити в повному обсязі. Зазначає, що відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції від 29.01.2006, що був дійсний на дату вчинення обтяження 2008 року), обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлені відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 вищезазначеного Закону, обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема обмеження речових прав. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 05.10.2023, що діє на час розгляду справи в суді), визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням та підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч. 1 ст. 2 Закону). В силу ч.1 ст.4 цього Закону, державній реєстрації підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, обтяження речових прав на нерухоме майно (п. 4 ч. 1 цієї статті). У відповідності до ч. 4 ст. 31 цього Закону, державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України "Про нотаріат" проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Відповідно до Роз`яснення Міністерства юстиції України від 04.06.2009, нотаріус знімає заборону щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за заявою: установи банку, іншої юридичної особи про погашення позики (кредиту); заставодавця (іпотекодавця) та заставодержателя (іпотекодержателя) про припинення договору застави (іпотеки) або лише заставодавця (іпотекодавця) у разі подання ним безспірних доказів виконання зобов`язання. В матеріалах справи міститься Лист АТ «Ощадбанк» за № 113.14-21/5211/2023/с від 06.10.2023 за підписом заступника начальника філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» з роздрібного бізнесу Шевченко Г.Б., в якому ОСОБА_1 повідомлено про те, що станом на 06.10.2023 у неї відсутня заборгованість перед АТ «Ощадбанк», однак у зв`язку із тим, що строк зберігання кредитного договору № 27 від 31.03.1993 закінчився, надати детальну інформацію по зазначеному кредитному договору неможливо. Окрім того, повідомлено про те, що зняття заборони відчуження нерухомого майна проводиться нотаріусом. Однак, ОСОБА_1 не надала доказів звернення до нотаріуса із заявою про зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна та не надала доказів відмови нотаріусом у вчиненні відповідної дії. AT «Ощадбанк» не являється державним реєстратором (в даному випадку нотаріусом) та у нього відсутні повноваження для внесення змін до Державного реєстру речових прав. Отже, з огляду на пред`явлену позовну вимогу, Банк не може бути належним відповідачем у справі. Окрім того, Банком було надано відповідь ОСОБА_1 про відсутність заборгованості, з якою ОСОБА_1 має право звернутися до нотаріуса із заявою про зняття заборони на відчуження належного їй нерухомого майна. Вважає, що встановивши, що при зверненні до суду позивач неправильно визначив суб`єктний склад учасників справи, зокрема залучив неналежного відповідача AT «Ощадбанк», суд має відмовити у задоволенні позову.

Згідно додаткових пояснень позивача ОСОБА_1 від 06.02.2024, належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка неправомірно перешкоджає власнику (співвласнику) користуватися та розпоряджатися своїм майном. Тому для задоволення вимог власника необхідно встановити факт об`єктивно існуючих неправомірних перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 вересня 2022 року в справі №545/1994/16-ц (провадження №61-7605св21). Верховний суд у своїй постанові від 29 березня 2023 року по справі №462/8376/20 зазначає, що у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).У даній справі нотаріус не може виступати відповідачем, тому що виконує лише функцію реєстратора, а підставою виникнення обтяження є повідомлення про видачу позики, 27, 31.03.1993, Ізмаїльське відділення Ощадбанку. На звернення до Філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (правонаступник Ізмаїльського відділення Ощадбанку) з проханням зняти (припинити) обтяження шляхом звернення до державного реєстратора або надати мені документи для самостійного звернення до державного реєстратора або нотаріуса отримана відповідь про відсутність будь-якої заборгованості по кредитам. Листи відповідача не можуть вважатись «безспірними доказами виконання зобов`язання» з огляду на те, що вони підписані особою, повноваження якої не встановлені. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником є інша особа. Окрім цього, керівник діє згідно з положенням, зміст якого також нотаріусу не відомий та з листа не вбачається. Саме у зв`язку з тим, що Філія Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» не припиняє обтяження та не надає документи, підписані керівником або іншою особою уповноваженою на припинення обтяження разом з доказами таких повноважень (копія довіреності тощо), для самостійного звернення до державного реєстратора або нотаріуса позивачка змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі з підстав, визначених у відзиві. Зазначив, що позовні вимоги до банку є безпідставними. Обтяження скасовує нотаріус як державний реєстратор. Заборгованість ОСОБА_1 перед Ощадбанком відсутня. Відсутні докази звернення позивача до нотаріуса з відповідною вимогою.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відносно ОСОБА_1 наявне наступне обтяження: Реєстраційний номер обтяження: 8278103; Зареєстровано: 10.12.2008 реєстратором Ізмаїльська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: повідомлення про видачу позики, 27, 31.03.1993, Ізмаїльське відділення Ощадбанку, об`єкт обтяження: невизначене майно, гараж, Автокооператив №16, місто Ізмаїл Одеської області. Архівна заборона/арешт №204257-109 від 03.05.1993 року, внутр. №7А016D2E2DF2262C2248 (а.с. 6-7).

27.07.2021 позивач звернувся до Філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» (правонаступник Ізмаїльського відділення Ощадбанку) з проханням зняти (припинити) обтяження шляхом звернення до державного реєстратора або надати йому документи для самостійного звернення до державного реєстратора або нотаріуса.

Листом філії Одеське обласне управління Державний ощадний банк України Акціонерне товариство від 09.08.2021 №113.-11-1/34/5712 ОСОБА_1 повідомлено, що по клієнту ОСОБА_1 станом на 03.08.2021 відсутня заборгованість за кредитами в АТ «Ощадбанк», окрім кредитів БПК (а.с. 5).

03.10.2023 позивач звернувся до Філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» з проханням зняти (припинити) обтяження шляхом звернення до державного реєстратора або надати йому документи для самостійного звернення до державного реєстратора або нотаріуса.

Листом філії Одеське обласне управління Державний ощадний банк України Акціонерне товариство від 06.10.2023 №113.-14-21/5211/2023/с ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 06.10.2023 у неї відсутня заборгованість за кредитами в АТ «Ощадбанк». Інформації по кредитному договору №27 від 31.03.1993р. не можуть надати, оскільки строк зберігання кредитного договору закінчився. Згідно Закону України «Про державно реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна. Одночасно з її зняттям (а.с. 8).

22.05.2023 позивач звернувся до Філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» з проханням припинити (скасувати) обтяження: 8278103; Зареєстровано: 10.12.2008 реєстратором Ізмаїльська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: повідомлення про видачу позики, 27, 31.03.1993, Ізмаїльське відділення Ощадбанку, об`єкт обтяження: невизначене майно, гараж, Автокооператив №16, місто Ізмаїл Одеської області. Архівна заборона/арешт №204257-109 від 03.05.1993 року, внутр. №7А016D2E2DF2262C2248 шляхом звернення до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень або надання їй заяви про припинення зазначеного обтяження для самосійного звернення до державного реєстратора або припинити обтяження будь-яким іншим шляхом (а.с. 9).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, з єдиним обмеженням, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що право власності являє собою право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 386 ЦПК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» (в редакції від 29.01.2006, що був дійсний на дату вчинення обтяження 2008 року), обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяженні нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлені відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 вищезазначеного Закону, обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема обмеження речових прав.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 05.10.2023, що діє на час розгляду справи в суді), визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційним визнанням та підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ч. 1 ст. 2 Закону).

В силу ч. 1 ст. 4 цього Закону, державній реєстрації підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, обтяження речових прав на нерухоме майно (п. 4 ч. 1 цієї статті).

У відповідності до ч. 4 ст. 31 цього Закону, державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України "Про нотаріат" проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

При цьому, щодо посилань відповідача, що він є неналежним відповідачем по справі, суд звертає увагу на хибність таких тверджень з огляду на наступне.

Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний суд у своїй постанові від 29 березня 2023 року по справі №462/8376/20 зазначає, що у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У даній справі нотаріус не може виступати відповідачем, тому що виконує лише функцію реєстратора.

Згідно висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду 01 квітня 2020 року в справі № 520/13067/17 (провадження № 14-397цс19) зроблено висновок та Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року по справі № 357/7734/18 (провадження № 61-19170св19), позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Також суд звертає увагу, що негаторним є позов власника про усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння (ст. 391 ЦК України).

Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпорядження майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об`єктивно порушували його права і були протиправними. Як і віндикаційний, негаторний позов є речово-правовим і може застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов`язальних відносин та бути поданим щодо індивідуально-визначеного майна.

Об`єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду. Позивачем у негаторному позові є власник майна або особа, яка володіє майном на підставі інших прав на майно (титульний власник). Відповідачем у негаторному позові є особа, яка власними протиправними діями перешкоджає позивачу здійснювати правомірність щодо користування чи розпорядження майном.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі №823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зроблено висновок, що «спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано».

Враховуючи викладені обставини, суд доходить до висновку про вірність обрання позивачем у якості відповідача саме Банку.

В ч.2 ст.16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, а саме: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Тлумачення статей 15, 16 ЦК України свідчить, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Визначення предмета та підстав спору є правом позивача, у той час як встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії, заява № 48778/99).

У разі неправильної кваліфікації позивачами змісту правовідносин не можуть наступати негативні для позивача наслідки, навіть за формальних підстав, тому що за змістом статті 13 ЦПК України мають значення вимоги та докази, на яких суд ґрунтує своє рішення. Помилка у визначенні правової природи юридичних фактів, здійсненої позивачами, не має істотного значення. Неправильна юридична інтерпретація фактів не може позбавити сторону в праві на судовий захист права, інакше порушується фундаментальне право особи на справедливий суд.

Суд, який розглядає справу, має право і зобов`язаний самостійно визначити та кваліфікувати правовідносини, які виникли між сторонами, та застосувати відповідну норму права чи закон, який регулює спірні правовідносини.

Враховуючи вищенаведене, суд звертає увагу на те, що посилання відповідача на те, що позивач самостійно повинен був звернутися до нотаріуса, є необґрунтованими, оскільки відповідні, належні безспірні докази відсутності заборгованості банком не надані (виписка з банку, довідку про відсутність заборгованості, тощо), отже у ОСОБА_1 була відсутня можливості самостійно звернутися до нотаріуса для скасування обтяження, а отже позивачем доведена наявність порушеного його права.

Відповідно до ч. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, зокрема, договори та інші правочини.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до філії Одеське обласне Управління акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» (Одеська область, м.Одеса, вул. Базарна, 17, індекс 65125, ) про скасування обтяження задовольнити.

Скасувати обтяження: Реєстраційний номер обтяження: 8278103; Зареєстровано: 10.12.2008 реєстратором Ізмаїльська державна нотаріальна контора. Підстава обтяження: повідомлення про видачу позики, 27, 31.03.1993, Ізмаїльське відділення Ощадбанку, об`єкт обтяження: невизначене майно, гараж, Автокооператив №16, місто Ізмаїл Одеської області. Архівна заборона/арешт №204257-109 від 03.05.1993 року, внутр. №7А016D2E2DF2262C2248, особа майно/права якої обтяжується: ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.02.2024р.

Суддя: А.С.Адамов