З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області в складі
головуючого судді Ковальчук Т.А.
при секретарі Ахтієвій Р.С.
представника позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку розподілу спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації вартості спільного майна подружжя, -
До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку розподілу спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації вартості спільного майна подружжя.
Позивач посилалася на те, що у період зареєстрованого шлюбу з відповідачем, який тривав з 26.11.2010 р. по 17.12.2021 року, 02 листопада 2011 року ними був придбаний будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на даний будинок визнано за ОСОБА_3 (відповідачем) рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2013 року. Будинок придбався за сумісні кошти. На теперішній час вартість будинку складає 377 089 грн.
Наразі відповідач відмовляється вирішити спір у досудовому порядку, має намір продати спільне домоволодіння без згоди позивача та виставив його на продаж.
На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає:
-визнати спільним сумісним майном подружжя домоволодіння , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;
-визнати за позивачем в порядку розподілу майна, придбаного в період шлюбу право власності на частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;
-стягнути з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за половину спільно нажитого майна в розмірі 79 750 грн.
У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом встановлено, що з 26.11.2010 р. по 17.12.2021 року сторони перебували у шлюбі (а. с. 12).
Відповідно до ст. ст. 60, 61 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, при цьому об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.
На підставі рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2013 року, за ОСОБА_3 , 20.01.2014 року зареєстровано право власності на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 27-28).
Як вбачається з видаткової накладної від 03.11.2020 року сторонами придбано побутову техніку на загальну суму 11 228 грн.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне
майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).
Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно роз`яснень Пленуму Верхового Суду України викладених у п. 23 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Частиною 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ст. ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю, при цьому майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Згідно ст. 370 ЦК України у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.
В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч. 3 ст. 372 Цивільного Кодексу.
В судовому засіданні беззаперечно встановлений факт, що спірне домоволодіння та побутова техніка, яка придбана 03.11.2020 року набуті сторонами в період шлюбу, вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Судом встановлено, що побутова техніка яка придбана 03.11.2020 року є спільною сумісною власністю подружжя, набутою за час шлюбу, є неподільною річчю.
За наведених обставин, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право ласності на частину спільного майна подружжя та стягнути в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя з відповідача на користь позивача компенсацію вартості частини придбаного майна в період шлюбу у розмірі 5 614 грн.
У відповідності до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2 683.94 грн., у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1 941.60 грн., тобто в частині задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 до ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В порядку поділу спільного майна подружжя, припинити право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на:
- частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житловий будинок літ. А, загальної площею 44,7 кв.м. житловою площею 30,8 кв.м., господарські будівлі та споруди : сіни, літ а, літня кухня з прибудовою, літ Б,б, сарай літ В, сарай літ Д, навіс літ Ж, сарай літ З, вбиральня, літ К, погріб, колодязь №1, огорожа з воротами та хвірткою № 2- 4, колонка № 5.
Визнати за ОСОБА_3 , РНОКППНОМЕР_2 , право власності на:
- частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житловий будинок літ. А, загальної площею 44,7 кв.м. житловою площею 30,8 кв.м., господарські будівлі та споруди : сіни, літ а, літня кухня з прибудовою, літ Б,б, сарай літ В, сарай літ Д, навіс літ Ж, сарай літ З, вбиральня, літ К, погріб, колодязь №1, огорожа з воротами та хвірткою № 2- 4, колонка № 5.
Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКППНОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 :
-в якості компенсації вартості частини спільно нажитого майна грошові кошти в розмірі 5 614 грн.;
-судовий збір в розмірі 1 941 грн. 60 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 02 лютого 2024 року.

Суддя Т.А.Ковальчук