Справа № 509/4640/23
УХВАЛА

16 лютого 2024 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 509/4640/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

15.02.2024 року до суду звернулася представник позивача із заявою про забезпечення позову, який перебуває в провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області, головуючий по справі Панасенко Є.М. в інтересах позивача ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви представник вказує що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у березні 2020 року усно домовились про те що: на земельній ділянки з кадастровим номером :02:004:2703, якій знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якій належить на праві приватної власності відповідачу, позивач добудує будинок, виконає ремонтні роботи за свій рахунок, та даний будинок з земельною ділянкою буде проданий позивачу за 15250долл. США.

Позивач разом з чоловіком за свої кошти добудували будинок, вселились за згодою відповідача. У кінці червня 2021 року відповідач запропонувала змінити усну домовленість, відтак сторони домовились, що позивач виконує за свої кошти ремонтні роботи за адресою АДРЕСА_2 , та позивач доплачує відповідачу суму у розмірі 3000 доларів США. Відтак вартість будинку за домовленістю була оцінена в 14735 доларів США, без врахування коштів, які були позивачем витрачені на ремонтні роботи у будинку якій знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач надала позивачу 07.07.2021 розписку, де зазначено, що ОСОБА_2 отримала 3000 доларів США у якості задатку за продаж вищезазначена будинку, залишок від сумі у розмірі 11735 доларів США зараховується у вартість ремонту у будинку, якій знаходиться у АДРЕСА_2 , та якій належить відповідачу, якій здійснив чоловік позивачки.

У грудні 2021 року відповідачка надала довіреність на ім`я матері позивачки, щоб оформити договір купівлі продажу, оскільки відповідачка збиралася поїхати за кордон, всі оригінали були передані відповідачем позивачу. З огляду на зазначене, на матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення, між сторонами існує реальний спір, щодо стягнення заборгованості за борговою розпискою з спадкоємця.

Зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду при задоволенні позову, можливо прийти до висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову.

Тому просила суд заборонити суб`єктам, уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, вчиняти будь- які дії та вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: на земельній ділянки з кадастровим номером :02:004:2703, якій знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , якій належить на праві приватної власності, ОСОБА_2 до набрання рішення по даній справі законної сили.

Заяву просила розглянути за відсутності позивача та її представника.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п.4 розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25.05.2016 року, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Прийняття рішення про забезпечення позову доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При вивченні поданої заяви суд встановив, що дійсно під головуванням судді Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа № 509/4640/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на майно.

Ухвалою від 15.09.2023 року відкрито провадження по справі визначено дату підготовчого засідання. Відповідач жодного разу в судове засідання не з`являлася, поштова кореспонденція останній не вручена та повернута на адресу суду з відміткою листоноші «адресат відсутній». Відзиву, заяв до суду від ОСОБА_2 не надходило.

Предметом розгляду справи є визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно. Натомість в заяві про забезпечення позову представник позивача посилається на спір, щодо стягнення заборгованості за борговою розпискою з спадкоємця.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-151, 153, 260-261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 509/4640/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на майно, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: Є.М. Панасенко