ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1940/24 Справа № 212/4815/21 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Тимченко О.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»,

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/4815/21 за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»,

на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року (суддя Коновалено М.І.), в приміщенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 20 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В червні 2021 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулося до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалось на те, що на виконання своє статутної мети АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснює постачання теплової енергії відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки даний будинок є багатоповерховим, опалення до зазначеної квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку. Відповідач не здійснювала оплату за надані послуги, внаслідок чого за період з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2021 року утворилась заборгованість на суму 34 452,58 грн. на яку позивачем нараховані збитки в порядку ст.625 ЦК України, а саме інфляційні втрати 10 072 грн 53 коп, 3% річних 3 079 грн 60 коп.

Просило суд стягнути з відповідача на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надання послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2021 року в розмірі основного боргу 34 454 грн 58 коп., інфляційні втрати 10 072 грн 53 коп, 3% річних 3 079 грн 60 коп; стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2 270 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надання послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2021 року в розмірі 8 899,32 грн та судовий збір у розмірі 2 2 270 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_2 , власником якої з 01 жовтня 2019 року є ОСОБА_1 , однак, остання не виконувала своїх зобов`язань по оплаті за отримані послуги за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2021 року, у зв`язку з чим, у неї перед АТ «Криворізька теплоцентраль» утворилась заборгованість за вказаний період в розмірі 8 899,32 грн. За таких обставин, суд першої інстанції вважав вимоги позивача частково обґрунтованими та такими.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, АТ «Криворізька теплоцентраль» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на користь апелянта зобов`язань по оплаті за отримані послуги за період з 02 червня 2017 року по 31 березня 2021 року в розмірі основного боргу 23 581 грн 13 коп, інфляційних втрат 2 052 грн 12 коп, 3% річних 1 318 грн 88 коп, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому, станом на час подачі позовної заяви, строк позовної давності не сплив та продовжився на строк дії карантину, тому позовні вимоги за період з 02 червня 2017 року (дата подачі позовної заяви 02 червня 2021 року) по 31 березня 2021 року підлягають задоволенню.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

АТ «Криворізька теплоцентраль» здійснює постачання теплової енергії до багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де опалення квартири здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку та є невід`ємною частиною системи опалення цього будинку загалом.

З 01 жовтня 2019 року квартира АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 682, посвідченого 01 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Гуц Ю.В. та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_1 (а.с.4).

Відповідно до Розрахунку фактичного споживання теплової енергії, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 31 березня 2021 року складає 34 452 грн. 58 коп.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані послуги з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_2 , власником якої з 01 жовтня 2019 року є ОСОБА_1 , однак, остання не виконувала своїх зобов`язань по оплаті за отримані послуги за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2021 року, у зв`язку з чим, у неї перед АТ «Криворізька теплоцентраль» утворилась заборгованість за вказаний період в розмірі 8 899,32 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до статті 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24.06.2004 року, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Згідно частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Отже, відповідно до зазначеної норми та за змістом Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1875-IV від 24 червня 2004 року, проживаючі та/або зареєстровані у квартирі споживачі комунальних послуг зобов`язані вносити плату за їх використання.

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII, який разом з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 регулюють основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником(співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII).

Пунктами 2, 5 частини другої статті 7 вказаного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом,оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Судом встановлено, що між сторонами договір на надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак відсутність такого договору не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Статтею 9 Закону Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9листопада 2017року №2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Судом встановлено, що з 01 жовтня 2019 року квартира АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 682, посвідченого 01 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Гуц Ю.В. та відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить ОСОБА_1 (а.с.4).

Суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши наявність порушеного права АТ «Криворізька теплоцентраль», дійшов правильного висновку про те, що у відповідача наявна заборгованість зі сплати за послуги з постачання теплової енергії саме за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2021 року, тобто з моменту набуття відповідачем права власності на вказану квартиру, яка підлягає стягненню. Нарахування суми боргу та її складової за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2019 року не знайшло свого обґрунтування та не підтверджується доказами у матеріалах справи, оскільки відповідач у вказаний період не була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 і не була власником цієї квартири, тобто не була споживачем послуг, які надавались позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що згідно з пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому, станом на час подачі позовної заяви, строк позовної давності не сплив та продовжився на строк дії карантину, тому позовні вимоги за період з 02 червня 2017 року ( дата подачі позовної заяви 02 червня 2021 року ) по 31 березня 2021 року підлягають задоволенню колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2019 року відмовлено не з підстав пропуску позивачем строку позовної давності, а з тих підстав, що у вказаний період відповідач не була споживачем послуг, які надавались позивачем.

Разом з тим, ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не надано оцінки заявленим позивачем позовним вимогам щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних.

На дані правовідносини поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим, враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач, у встановлені законом строки, не вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2021 року, АТ «Криворізька теплоцентраль» має право на стягнення інфляційних втрат в розмірі 55,82 грн та трьох відсотків річних в розмірі 161,15 грн за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2021 року, тобто за період прострочки виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги в частині вирішення судом позовних вимог щодо інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 14 грн 30 коп, пропорційно задоволенню апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»інфляційні втрати в розмірі 55 (п`ятдесят п`ять) грн 82 коп та три відсотки річних в розмірі 161 (сто шістдесят одна) грн 15 коп. за період з 01 жовтня 2019 року по 31 березня 2021 року.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 14 (чотирнадцять) грн 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді Я.М.Бондар

В.П.Зубакова