Справа №443/189/24
Провадження №2-н/443/26/24
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

09 лютого 2024 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю» «Львівгаз збут» про видачу судового наказу,

встановив:

Заявник, ТзОВ «Львівгаз збут» звернулось до суду із заявою в якій просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з ОСОБА_1 у загальному розмірі 1 110 грн 95 коп з яких: сума основного боргу у розмірі 1 059 грн 05 коп; 3% річних на основний борг у розмірі 07 грн 90 коп; інфляційне збільшення у розмірі 44 грн 00 коп, а також судовий збір з у розмірі 302 гривні 80 коп.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходжу до переконання про необхідність відмовити у видачі судового наказу з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Заявник просить стягнути борг у розмірі 1 059 грн 05 коп, який згідно фінансового стану виник у травні 2022 (квітень 2022: нараховано 2 359,05; до сплати 2 359, 05; сплачено: 540,36; борг: 2 359,05; травень 2022: сплачено: 1 300,00 грн; борг: 1 059,05 грн), 3% річних на основний борг у розмірі 07 грн 90 коп; інфляційне збільшення у розмірі 44 грн 00 коп /а.с.7/

Інфляційні втрати та 3 % річних заявником нараховано за грудень 2021 на суму боргу 374,81 грн; за січень 2022 на суму боргу 1 224,84 грн та за лютий 2022 року на суму боргу 1 597,94 грн.

Проте, відповідно до фінансового стану, такий не містить інформації про заборгованість ОСОБА_1 за грудень 2021, січень 2022 та лютий 2022.

Таким чином, нарахування заявником за грудень 2021, січень 2022 року та лютий 2022 року інфляційні втрати та 3 % річних суперечить долученому до заяви фінансовому стану, що вказує на суперечність вимог заявника і доказів, на які товариство посилається.

Нормами ЦПК України не передбачено часткового задоволення заяви про видачу судового наказу.

Отже, із тих підстав, що до заяви не долучено доказів, які б доводили право грошової вимоги у розмірі, вказаному в заяві, у видачі судового наказу суд відмовляє.

Керуючись статтями 163, 165, 166, 260, 261 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» у видачі судового наказу про стягнення заборгованість за спожитий природний газ з ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Р.Г. Равлінко