КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 381/3107/22 Головуючий у суді І інстанції Соловей Г.В.
провадження № 22-ц/824/4318/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гірченка Олександра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2022 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Гірченко О.А., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з батьком, посилаючись на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До кінця 2017 року вся родина проживала разом за адресою в АДРЕСА_1 . В даному будинку відповідач є зареєстрованою по теперішній час. З початку 2018 року відповідач разом з дитиною не подаючи позову про розірвання шлюбу пішла проживати окремо та до кінця березня 2022 року фактично проживала в квартирі свого батька не будучи там зареєстрованою. В кінці березня 2022 року відповідач разом з дитиною, в зв`язку із військовим станом, поїхала на проживання за кордон, а саме до Франції в м. Нансі, де вона проживає і по теперішній час та повертатися в Україну не збирається. Позивач до виїзду дружини за кордон добровільно утримував свою родину, надаючи необхідні кошти, після її виїзду позивач продовжує надсилати кошти дружині в якості допомоги. Ще до виїзду за кордон відповідачка не завжи давала можливість позивачу, як батьку дитини спілкуватися з сином. В кінці березня відповідач вивезла дитину за кордон без згоди батька, на теперішній час має намір розлучитися, потім хоче позбавити батька бачитися із дитиною та залишатися постійно проживати за кордоном. Таким чином, між позивачем та відповідачем наявний спір про визначення місця проживання дитини. Просить визначити місце проживання сина разом з позивачем. Позивач має дохід та відповідно має фінансову можливість самостійно утримувати сина. Крім того батько із сином мають тісний емоційно-психологічний зв`язок. Позивач забезпечений житлом. Фактично, позивач має можливість самостійно та повноцінно виховувати сина без участі матері дитини.

Просив визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , по місцю реєстрації та проживання в АДРЕСА_1 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, адвоката Гірченка О.А., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Вважає рішення суду першої інстанції ухвалене з порушення та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для справедливого вирішення справи.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції при розгляді справи та ухваленні рішення не прийняв до уваги всі пояснення представника ОСОБА_1 , його особисті пояснення, надані в судових засіданнях, а також його запевнення відносно того, що він не наполягає щоб суд при задоволенні його позову зобов`язав матір дитини повернути негайно дитину батьку, та погоджується, що поки іде війна та існує певна загроза ракетних чи інших атак, поки триває військовий стан він не заперечував, щоб його син разом із матір`ю проживав за кордоном. В той же час, він висловлював занепокоєння, що після закінчення війни, та за відсутності будь-яких загроз та атак, та відміни військового стану, ОСОБА_2 не захоче повертатися в Україну, матиме бажання залишитися проживати за кордоном постійно, та внаслідок чого ОСОБА_1 , як батько буде позбавлений можливості у спілкуванні із сином.

На думку апелянта, судом першої інстанції були допущені ряд процесуальних порушень під час розгляду справи, в тому числі і при допиті свідків, які були очевидцями всіх подій, та підтвердили дійсне відношення дитини до кожного із батьків, та як самі батьки відносилися до дитини, як під час сумісного проживання, так за період спільного проживання його родини разом і потім. Але судом при допиті кожного свідка, задавалися провокуючі питання відносно того, з ким краще проживати дитині станом на теперішній час, тобто в період бойових дій на території України, а також чи доцільно позбавляти матір дитини взагалі у спілкуванні із сином. Хоч ОСОБА_1 цього не хотів і не ставив таких вимог. Оскільки він неодноразово запевняв, що при визначенні місця проживання дитини разом із ним, він не буде чинити жодних перешкод матері дитини у спілкуванні із сином, не буде ховати від неї сина, та міняти місце його проживання та навчання.

10 травня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Олексієнка Олександра Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що дитина на даний час немає місця реєстрації і тимчасово проживає з матір`ю за межами України у Франції м. Нансі, у зв`язку з військовим станом в країні. Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов є передчасним, не містить належного обґрунтування та таким, що не підлягає задоволенню.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Таким чином, визначаючи місце проживання дитини, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при вирішенні спору мають першочергове значення саме найкращі інтереси дитини.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31 жовтня 2022 року вказаний шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до копії паспорту громадянина України Серії НОМЕР_1 виданого Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області від 18.05.2005 ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 18.03.2008 року (а.с. 11 том 1).

Відповідно до копії паспорту громадянина України Серії НОМЕР_2 виданого Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області від 30.03.1996 року ОСОБА_5 зареєстрована в АДРЕСА_1 з 03.04.2009 року (а.с. 13 том 1).

Відповідно до Договору дарування частини житлового будинку від 16.04.2003 року, посвідченого, приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1196, частина житлового будинку з прилеглими службовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 , яка є матір`ю позивача (а.с. 29 том 1).

Згідно будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_2 за вказаною адресою зареєстровано крім позивача та відповідача ще п`ять осіб, які не є членами сім`ї позивача (а.с. 21-36 том 1).

Разом з тим, малолітній син ОСОБА_4 в даному житловому будинку не зареєстрований. Місце реєстрації на час розгляду справи відсутнє. Вказані факти не заперечувались сторонами.

У березні 2022 року в зв`язку з військовою агресією росії та введенням військового стану в Україні, відповідач з дитиною поїхала за межі України до Польщі, а в подальшому до Франції. Як зазначив позивач у судовому засіданні, про вимушений виїзд йому було відомо і він не заперечував.

До позовної заяви позивач додав копію акту обстеження частини будинку АДРЕСА_1 , що є у приватній власності у ОСОБА_6 та у користуванні ОСОБА_1 від 03.10.2022 року, який підписаний власником 3/10 частин будинку АДРЕСА_1 , користувачем ОСОБА_1 , трьома свідками (а.с. 15 том 1).

Зі змісту вищевказаного акту вбачається, що при обстеженні зазначеної частини будинку з`ясовано, що вона охайна, обжита та добре облаштована. В ній наявні всі необхідні меблі та речі для проживання, як власника ОСОБА_6 та її сина ОСОБА_1 , і дитини ОСОБА_3 . Також, в одній кімнаті проживає власник, яка облаштована для належного проживання власника, а інші кімнати пристосовані для проживання сина ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 . У випадку проживання сина разом з батьком, він буде забезпечений усім необхідним для повноцінного проживання, розвитку та навчання, в тому числі комп`ютерною та іншою технікою, власним ліжком, шафами для одягу та особистих речей та білизни, письмовим столом тощо. Також при обстеженні було виявлено велику кількість дитячого одягу різного сезону в окремій шафі, та особистих речей дитини, в тому числі і його іграшок.

Встановлено, що до позовної заяви позивачем також додано фото на яких відображені побутові умови проживання у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 16-24).

Відповідно до характеристики ОСОБА_1 , яка складена зі слів сусідів та рідних, встановлено, що ОСОБА_1 , не притягувався, зауважень від сусідів не отримував з сусідами в добрих стосунках. Працює в пожежній охороні (а.с. 25 том 1).

Відповідно службової характеристики підготовленої начальником 30 ДПРЧ 7 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області майором служби цивільного захисту - Кулинич Є. щодо співробітника ОСОБА_1 , останній зарекомендував себе з позитивної сторони, як дисциплінований, ініціативний та працелюбний співробітник (а.с. 26 том 1).

Відповідно до довідки про доходи № 10, яка видана ОСОБА_1 , останній працює у 7 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області, займає посаду командира відділення. Загальна сума доходу за період з жовтня 2021 року по вересень 2022 року становить 445 987 грн (а.с. 27 том 1).

Позивачем також надано результати діагностичного обстеження психологічного стану ОСОБА_7 , 2015 року народження, вихованця закладу дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку № 4 «Зірочка», Фастівської міської ради Київської області, зокрема з якого вбачається, що дитина ОСОБА_3 висловлює бажання проживати разом з батьком ОСОБА_1 (а.с. 20 том 1).

25 вересня 2023 року Київським апеляційним судом направлено запит до Служби у справах дітей Фастівської районної державної адміністрації, з проханням надати письмовий висновок щодо доцільності місця проживання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком (позивачем) ОСОБА_1 .

31 січня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту вказаного висновку встановлено, що у квітні 2022 року, в зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію Україну ОСОБА_2 разом з сином виїхала до Франції. Зі слів ОСОБА_1 , колишня дружина з сином повертатись на даний час в Україну не збирається, подала на розлучення з-за кордону і шлюб між подружжям був розірваний (рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 31.10.2022, справа № 2/381/932/22-(381/2358/22).

З пояснень ОСОБА_1 , малолітній ОСОБА_3 проживає з матір`ю в Франції, м. Нансі. Колишня дружина не дає спілкуватися йому з сином в телефонному режимі. Ще до від`їзду за кордон дружина не завжди давала спілкуватися з сином.

16.08.2023 року працівниками служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради обстежені умови проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Умови проживання в помешканні задовільні: складається з 3 кімнат, кухні, санвузла, коридора. В помешканні охайно, затишно, в сучасному стилі. Для дитини підготовлена окрема кімната, в шафах є одяг та дитячі іграшки. В будинку за даною адресою проживають дві особи: власник - ОСОБА_6 - бабуся ОСОБА_7 , та його батько, ОСОБА_1 . Згідно будинкової книги за даною адресою зареєстровані сім осіб.

Також у висновку зазначено, що ОСОБА_2 разом з сином, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квітня 2022 по теперішній час проживає у Франції, в зв`язку з чим відібрати пояснення у неї ССДС ВК ФМР не має можливості, обстеження умов проживання дитини неможливе.

До органу опіки та піклування та служби у справах дітей та сім`ї в 2022-2023 роках не надходило жодного листа, скарги, про невиконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 за місцем її теперішнього проживання за межами України.

Виходячи з вище викладеного, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку відмовляючи у задоволенні позову, оскільки з огляду на введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя. Врахувавши зазначене, малий вік дитини, а також те, що наразі дитина з матір`ю перебуває за межами України у зв`язку з військовим станом в країні, слід дійти висновку, що повернення дитини в місто Фастів наразі є таким, що загрожує життю дитини.

У постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 495/2106/17 Верховний Суд виснував, що коли батьки перебувають у рівних умовах, мають однакове ставлення до своїх батьківських обов`язків та в разі однакової прихильності дитини до обох батьків, місце проживання дитини має бути визначено з тим із батьків, яким створено більш сприятливі умови для проживання дитини.

Суд апеляційної інстанції також приймає до уваги висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач як батько дитини має можливість, у випадку проживання сина разом з ним забезпечити сину належні умови проживання, догляд та його виховання, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18.

Доводи апеляційної скарги про те, що у дитини вже наявний усталений психологічно-емоційний зв`язок із батьком, та син хоче проживати разом саме з ним, що підтверджується діагностичним обстеженням психологічного стану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як вихованця закладу дошкільної освіти (ясла-садок) загального розвитку № 4 «Зірочка» Фастівської міської ради, який був проведений в рамках загального обстеження, поки дитина, до виїзду за кордон там навчалась, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки вказаний результат діагностичного обстеження не є належним доказом у розумінні норм ЦПК України, оскільки зокрема відсутній підпис психолого ЗДО № 4 «Зірочка» ОСОБА_8 , відсутнє датування (число, місяць, рік). Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаний результат складався до моменту запровадження воєнного стану в Україні та виїзду дитини за кордон.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач має кращий матеріальний стан для забезпечення дитини, а відповідачка в той же час не забезпечена належним житлом, не працює, не має стабільного заробітку, та в цілому не має можливості надати дитині належний догляд та забезпечити сина, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі доводи не мають визначального значення для вирішення цієї справи у зв`язку з тим, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, їх матеріальне забезпечення.

Крім того, матеріально-побутове забезпечення батьків має враховуватися, але не є визначальним у вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, оскільки суду, перш за все слід брати до уваги інші критерії, зокрема ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків із виховання дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та суд повинен виходити із якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача наявні занепокоєння стосовно того, що після закінчення війни, та за відсутності будь-яких загроз та атак, та відміни військового стану, ОСОБА_2 не захоче повертатись в Україну, матиме бажання залишитися проживати за кордоном постійно, та внаслідок чого, ОСОБА_1 , як батько буде позбавлений можливості у спілкуванні із сином, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі твердження є передчасними.

При цьому, визначення місця проживання дитини з матір`ю, не впливатиме на їх взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з однім із батьків, не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків. Отже, відповідні доводи апеляційної скарги про позбавлення батька дитини певного обсягу батьківських прав внаслідок визначення місця проживання дитини з її матір`ю є безпідставними.

Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що сімейні права позивача не було порушено відповідачем.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст.ст. 141, 160, 161 СК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374,375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Гірченка Олександра Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено «08» лютого 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник