1Справа № 335/1722/23 2/335/315/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Панчулової А.І., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Здорика О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, в обґрунтування якого зазначив наступне. Концерн «МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення. За період з листопада 2021 року по листопад 2022 року позивач відпустив нежитловому приміщенню, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , теплову енергію на загальну суму 63065,75 грн. Відповідач, в свою чергу, жодної оплати за надані послуги не здійснював у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті за надані позивачем послуги. З урахуванням зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у розмірі 63065 грн. 75 коп.,судовий збір у розмірі 2684,00грн.

Ухвалою суду від 08.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Заочним рішенням від 01.05.2023 стягнуто з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 63065 гривні 76 копійок, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684 гривень 00 копійок.

Ухвалою суду від 29.09.2023 року заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2023 року скасовано, призначено судове засідання, встановлені строки для подання заяв по суті справи.

27.10.2024 року від відповідача до суду надійшло клопотання про приєднання доказів, копія паспорту лічильника, актів обстеження теплоспоживання від 07.08.2020, 16.12.2019, копія актів про споживання теплової енергії за лютий, березень 2023 року.

15.11.2024 року від відповідача до суду надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечував з огляду на таке. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.03.2022 № 124 встановлено закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя з 31 березня 2022 року з проведенням Концерном МТМ відключення споживачів теплової енергії. Таким чином, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , в якому знаходиться нежиле приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років. В той же час, для правильного вирішення спору в даному випадку позивач має довести не тільки факт надання послуги, а й підтвердити обсяг наданої послуги у спірний період на заявлену у позові суму. Так, нежитлове приміщення відповідача № 2 площею 123,3 кв.м. (вбудоване) та нежитлове приміщення № 72 площею 152,0 кв. м. (вбудоване) знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_1 . Як зазначено у позові, житловий будинок АДРЕСА_1 оснащений комерційним засобом обліку. Відтак, згідно п.11 типового договору, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг наданої послуги здійснюється за даними комерційного засобу обліку. В той же час відповідного акта приймання в експлуатацію приладу комерційного обліку теплової енергії матеріали справи не містять. При цьому також позивачем не доведено належними і допустимими доказами помісячного обсягу теплоносія, поданого на вказаний житловий будинок, зокрема і відповідачу. Звідси не підтверджені первинними документами (актами зняття показань лічильника, актами наданих послуг) дані, наведені у щомісячних рахунках, які виставлені відповідачу. Так, акти обстеження та зняття показань вузла комерційного обліку взагалі не стосується спірного періоду, крім того, вказані акти складені та підписані одноосібно представником позивача (зацікавленою особою), представником же виконавця послуг з утримання будинку та представником мешканців будинку такий акт не підписаний, а тому зазначені у ньому показники не можна визнати об`єктивними. Розрахунок основного боргу по приміщенню відповідача наведений взагалі неправильно, таким чином, не стосується даного спору. В той же час, не надано в якості доказу до матеріалів справи акта приймання в експлуатацію приладу обліку теплової енергії. Таким чином, неможливо встановити яким чином такий засіб обліку обліковується у позивача, як комерційний або як розподільний.Позивачем у позові не обґрунтовано, яким чином і за якою формулою Методики здійснювалось нарахування відповідачу умовно-постійної складової тарифу, в той час як рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.2021 містить принаймні три різних тарифи відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27.03.2023 року по справі № 908/1666/22. Також відповідачем на адресу позивача були надіслані заяви про створення комісії у зв`язку з відсутністю централізованого опалення в приміщенні № 72, але вони так і залишились без розгляду та повністю проігноровані позивачем. У зв`язку з вище викладеною сумою та періодом заборгованості, в матеріалах справи відсутня інформація щодо природи цієї заборгованості та з чого вона складається, а саме: на підставі яких формул розраховувалась така заборгованість питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в шахтах, каналах, штрабах, Вт/м; питомі теплові втрати трубопроводів, ізоляція на ділянках яких відсутня або порушена, збільшуються на 100 %; можуть застосовуватись питомі теплові втрати відповідно до проекту відокремлення (відключення) приміщення (за його наявності) або за результатами розрахунку організації, яка має на це відповідний дозвіл; довжина всіх транзитних трубопроводів у приміщенні з індивідуальним опаленням або окремому приміщенні з транзитними мережами опалення, м; фактична кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахунковому періоді, годин; обсяг спожитої теплової енергії у розрахунковому періоді на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення, Гкал; обсяг спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку У розрахунковому періоді, Гкал; площа приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні внутрішньобудинкової системи опалення, м-2; площа усіх опалювювальних приміщень.Також в матеріалах справи немає відповідних документів на вузли обліку позивача, а саме: інструкції з експлуатації сертифікати, робочі проекти на ці прилади обліку та інше. Відсутня в матеріалах справи така документація: технічний проект на будинок, схема теплозабезпечення, технічний паспорт на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок та проектно-кошторисна документація зі схемами влаштування внутрішньобудинкових мереж водопостачання, каналізації, центрального опалення, тепло-, газо-, електропостачання, тощо. Таким чином, позивачем належними і допустимими доказами не доведено надання послуги відповідачу з теплопостачання на суму 63065,75 грн. у спірний період, що є підставою для відмови у позові.

06.12.2023 року від позивача Концерну «МТМ» надійшли письмові пояснення, у яких позивач позов підтримав у повному обсязі, навів аргументи щодо доводів відповідача, вказавши повний помісячний детальний розрахунок по нарахуваннях за надані послуги.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі на підставі, які викладені у позовній заяві. Крім того, зазначив, що позивачем надано відповідний розрахунок суми боргу, проте відповідач заперечуючи проти позову та посилаючись на невірні розрахунки, власного контррозрахунку не надав, наведені у позовні заяві обставини не спростував.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечує з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву. Вказав, що позивачем не доведено факт споживання відповідачем послуг позивача у спірний період та розмір заявлених до відповідача вимог. Також зазначив, що контррозрахунку не надано, оскільки позивачем не доведено заявлені вимоги. Також зазначив, що оплата на користь позивача не здійнювалася, оскільки послуги не надавалися.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно рішення Виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 25 від 29.01.2009 р. «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.2009 р. виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, призначеної для централізованого опалення, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.

Концерн «Міські теплові мережі» зареєстрований у Єдиному державному реєстрі підприємств, установ, організацій і є виробником теплової енергії, яка, у тому числі, надається населенню м. Запоріжжя для побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Згідно ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) індивідуальний або колективний споживач"; "індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; "житлово-комунальні послуги- результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг".

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" "комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами".

Відповідно до довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення 2;72 належить ОСОБА_2 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 обладнаний приладом комерційного обліку теплової енергії Pollu StatEX», заводський номер 70660088.

Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно- правовими актами України, умовами Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії.

Предметом регулювання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189 (далі - Закон № 2189) є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникаю^ у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Законом визначено, зокрема нову класифікацію житлово-комунальних послуг, нову систему взаємовідносин, що виникатимуть у процесі надання та споживання цих послуг, передбачено різні моделі договірних відносин у сфері комунальних послуг, а також визначено особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Частина 2 ст. 7 Закону визначає обов`язки індивідуального споживача, серед яких в т.ч.: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом (п. 1); оплачувати надані житлово-комунальні послуги щ цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5); дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг (п. 8).

Відповідно до статті 12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно п. З розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою КМУ №1022 від 08.09.2021 року внесено зміни до Постанови Кабінету міністрів Про затвердження правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії № 830 від 21.08.2019 року, у тому числі, щодо публічних договорів приєднання.

Статтею 14 Закону передбачено особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (Правилами надання послуги з постачання теплової енергії № 830 дається вичерпний перелік моделей організації договірних відносин за видом послуги - постачання теплової енергії): індивідуальний договір (про надання послуги з постачання теплової енергії) з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; колективний договір(про надання послуги з постачання теплової енергії); договір про надання послуги (з постачання теплової енергії) з колективним споживачем; договір з власником (користувачем) будівлі про надання послуги з постачання теплової енергії; індивідуальний (публічний) договір про надання послуги з постачання теплової енергії.

Відповідно до ч.5. ст.13 Закону, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб- сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб- сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (можна знайти у вільному достуці в мережі Інтернет) та на власному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до п.п. 1, 2 Договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Крім того ч. 6 ст. 633 Цивільного кодексу України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого покладається і на споживача, і на теплопостачальну організацію, не виключає можливості стягнення зі споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, в Постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 904/2238/17 та від 16 жовтня 2018 року у справі № 904/7377/17, відповідно до якого «укладення договору з теплопостачання відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком, а сам лише факт не укладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період». Отже, відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для несплати за надані послуги, оскільки обов`язок оплати випливає з закону.

Співвласники багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 в місячний термін не визначились з моделлю організації договірних відносин та спливу 30-денного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води публічний договір про надання послуг з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 між позивачем та ОСОБА_2 з 01.11.2021 року є укладеним.

Згідно з п.п. З, 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 віл 21.08.2019 опалювальний період - період, протягом якого теплопостачальні організації постачають теплову енергію для потреб опалення. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними мами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.10,2021 Ді 382 Про початок опалювального періоду 2021-2022 років у м. Запоріжжя встановлено, що забезпечення Концерном Міські теплові мережі початку опалювального періоду для житлових будинків незалежно від форм власності та відомчої належності та нежитлових будівель підприємств, установ і організацій здійснюється з 01 листопада 2021 року.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.03.2022 № 126 встановлено закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя з 31 березня 2022 року з проведенням Концернам МТМ відключення споживачів теплової енергії.

А також згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 31.10.2012 №410 «Про початок опалювального періоду 2022-2023 років у м. Запоріжжя встановлено, що забезпечення Концерном Міські теплові мережі початку опалювального періоду для житлових будинків незалежно від форм власності та відомчої належності та нежитлових будівель підприємств, установ і організацій здійснюється з 01 листопада 2021 року.

Ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом за власні кошти. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей тощо. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Опалення є однією із витрат пов`язаною зі зберіганням майна, а отже оплата за надані послуги для сталого функціонування приміщення є обов`язком власника.

Як вбачається з матеріалів справи, факт надання послуги власнику нежитлового приміщення ОСОБА_2 підтверджується рахунками та актами приймання-передачі теплової енергії.

Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання будинку, в якому воно розташоване, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони, тобто, факт наявності теплопостачання в приміщенні відповідача в спірному періоді є підтвердженим та доведеним.

В зв`язку з тим, що об`єкт надання послуги відповідача має спільне з будинком підключення до теплової мережі позивача, то факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в якому знаходиться нежиле приміщення Відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради прі початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років та про початок опалювального сезону 2122-2023 років які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон у м. Запоріжжі.

Щодо вихідних даних, на які посилається представник Відповідача, то встановлено таке.

Відповідно ч.4 ст. 7 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» власник (співвласники) будівлі або його (їх) представник мають право доступу до місць установлення вузлів комерційного обліку для перевірки схоронності та зняття показань.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» у разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремі на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті.

Позивачем було розміщено на власному сайті інформацію по кожному будинку температурного графіку, опалювальну площу будинку, теплове навантаження на будинок, тиск теплоносія, дані щодо індивідуального теплового пункту; інформацію щодо приладів обліку(скріншот із сайту Концерну «Міські теплові мережі» з Інформацією по будівлі АДРЕСА_1 ).

Позивачем були сформовані та надані суду та сторонам по справі рахунки за надані послуги, згідно яких зафіксовано кінцеві та поточні покази комерційного та розподільчого приладів обліку по кожному місяцю. Дані покази підтверджують факт надання та обсяг надних послуги.

Також в позовній заяві наведено методику проведення нарахувань та інші відомості Позивач виклав в позовній заяві із посилання на нормативно-правову базу на підставі якої побудовані правовідносини між Позивачем та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, а саме: Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 р., № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. Також у позовній заяві є посилання на пункти договору, в яких зазначено механізм нарахувань за надані послуги; також перелічено норми законодавства, згідно яких здійснюється нарахування та розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги.

Також додатково у письмових поясненнях позивачем суду надано детальну інформацію щодо нарахувань за послугу з постачання теплової енергії (інформацію щодо спожитої теплової енергії по будинку та по споживачу (в розрізі по кожному місяцю); інформацію по приміщенню споживача (в розрізі по кожному місяцю); інформацію по нарахуванню споживача(в розрізі по кожному місяцю).

Із наданих суду доказів встановлено, що в рахунках в графі «Інформація про обсяги спожитих комунальних послуг» зазначено тип приладу обліку, заводський номер, попередні та поточні покази, різниця між показами та обсяг спожитої Гкал, в наведеному детальному розрахунку зазначено детальний обсяг спожитої теплової енергії загалом по будівлі та по приміщенню відповідача, в загальному доступі на сайті Концерну «МТМ» наявна інформація стосовно приладів обліку по будинку; крім того така інформація міститься в рахунках за спожиті послуги.

Відповідач не скористався свої правом наданим чинним законодавством, не відстежував та не фіксував покази вузлів комерційного обліку, що не спростовано у судовому засіданні.

Разом із тим, для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору, але й довести, що фактично не користувався послугами, які надаються до всього будинку, і тепло у його приміщення не надходить також від суміжних приміщень (їх стін, стелі, підлоги), а також, що він відмовився в установленому порядку від їх отримання. Між тим, належні і допустимі докази цим обставинам у матеріалах справи відсутні.

Наказом № 169 від 26.07.2019 р. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, згідно якого передбачено процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).Відповідно пункту 12 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власнику необхідно звернутися до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою про відключення від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води відповідно до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води прийнятий Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року).

Відповідно до Порядку, власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні (пункт 1, розділу 3 Порядку).

Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку має звернутися до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення (пункт 3, розділу 3 Порядку).

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії, яка надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проектної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів (пункти 4, 6, розділу 2 Порядку).

Під час прийняття рішення Комісія враховує технічні можливості наявних мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання населеного пункту чи окремого кварталу (мікрорайону) щодо забезпечення живлення запропонованої власником (співвласниками) будівлі системи, та за потреби надає пропозиції органу місцевого самоврядування щодо збільшення потужностей, а також заміни систем внутрішньоквартальних, магістральних мереж електро-, газо-, водо-, теплопостачання, потрібних для встановлення в будівлі системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) та пропозиції щодо фінансування таких заходів (пункт 7, частини 2 Порядку).

Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проекту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків.

За потреби, власник забезпечує виготовлення проекту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил (пункт 7, частини З Порядку).

Після завершення робіт із відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП складається акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно Додатоку З до Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, по одному примірнику для власника, представника виконавця комунальної послуги з постачання теплової енергії, представника виконавця комунальної послуги з постачання гарячої води, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, виконавця робіт з обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води, а також для іншого суб`єкта господарювання у разі залучення його власником для виконання робіт з відокремлення (відключення) (пункт 13, розділу 3 Проекту).

Лише після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника про перегляд умов або розірвання договору про надання послуги (частина 3, пункту 13, розділу 3 Порядку).

Встановлено, що відповідачем рішення комісії щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП; копію рішення органу місцевого самоврядування щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП; розроблений проект відключення будівлі від ЦО та/або ГВП, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проект системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил; акт про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від зовнішніх інженерних мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води суду не надані.

Лише перелічені документи, а не акти, листи чи відповіді не можуть слугувати заміні нормативно визначеному переліку документів необхідних для відключення будинку від зовнішніх інженерних мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води, і не можуть свідчити про ненадання до приміщення відповідача послуг з централізованого опалення.

Належні, допустимі докази наведеним відповідачем обставинам у матеріалах справи відсутні.

Крім того, Законом «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ та вище зазначеним Порядком унормовано поведінку сторін з приводу житлово-комунальних послуг, зокрема, у разі ненадання послуг постачальником споживачеві.

У відповідності з вимогами статті 27 вказаного закону, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг (ч. 1); виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача (ч. 5).

Частиною 5 статті 27 цього Закону також визначено, що акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

В частині 6 статті 27 цього Закону зазначено, що у разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обгрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Згідно з пунктом 29 Правил - споживач має право на перевірку кількісних і якісних показників надання послуг (якість і тиск води, температура гарячої води, температура повітря у приміщенні тощо) у порядку, встановленому цими Правилами (пп. 4).

Пунктом 33 Правил передбачено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що визначені в договорі.

Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг (п. 35 Правил).

Відповідно до пункту 37-39 Правил, за результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем та представником виконавця, у двох примірниках по одному для споживача та виконавця; у разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та /або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії, такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі; акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця в журналі реєстрації актів-претензій, та виконавець зобов`язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причин такої відмови, а у разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг.

Спори щодо задоволення претензій споживачів розв`язуються у суді. Проте споживач має право на досудове розв`язання спору шляхом задоволення пред`явленої претензії.

Згідно з відзивом, на підтвердження факту не отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії і відповідно, не споживання такої теплової енергії, надано: письмові звернення з приводу створення комісії у зв`язку із відсутністю централізованого опалення (отримано 02.02.2022), копія паспорту лічильника, актів обстеження теплоспоживання від 07.08.2020, 16.12.2019, копія актів про споживання теплової енергії за лютий, березень 2023 року.

Разом із тим, вказані Акти не є належним та допустимим доказом, з огляду на ті обставини, що складені у 2019,2020,2023 року, тобто поза періодом виникнення заборгованості.

Крім того, відповідачем не надано доказів, що нею було дотримано приписи ст. 27 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», як в частині складання акту-претензії, так і в частині надсилання акту-претензії виконавцю послуги рекомендованим листом, для розгляду виконавця, як це передбачено вказаною нормою закону.

З огляду на вказані обставини, ці акти судом не береться до уваги як доказ неотримання послуг теплопостачання. Тим більше, вказані акти не є доказом відсутності теплопостачання в тому числі й у періоді з листопада 2021 по листопад 2022 року.

Факт того, що на вимоги ОСОБА_2 Концерн «МТМ» не з`являється і не здійснює огляд її приміщення, є лише підставою для звернення до суду з відповідними вимогами про зобов`язання вчинити ці дії, або для ініціювання судового провадження щодо визнання правомірним акту-претензії, складеного в порядку ст. 27 Закону «Про житлово-комунальні послуги».

Суд зазначає, що утеплення чи ізолювання трубопроводу опалення відповідачем самостійно без узгодження із позивачем, без дотримання процедури, не означає відсутність надання та споживання комунальних послуг з опалення і не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється.

Відповідач не виконав вимог Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води прийнятий Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №169 від 26.07.2019 року) до вчинення дій щодо від`єднання від мереж централізованого опалення та не дотримався вимог щодо складання та затвердження акту про відключення нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення.

Щодо доводів відповідача про відсутність підписів на актах зняття показань комерційного/розподільчого приладу обліку теплової енергії, то суд зазначає, що нормами чинного законодавства передбачено різні способи зняття показань вузлів обліку та приладів - розподілювачів теплової енергії, в даному випадку в силу виконання ст. 11 Закону України „Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" зняття показань вузлів обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, за допомогою систем дистанційного зняття показань, таке зняття може здійснюватися без присутності споживача або його представника.

Відповідачем не спростовано, що зняття показань за вказаною адресою здійснювалось дистанційно представниками КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» дистанційним приладом моделі DEIHL IZAR RECEIVER DN434 (інтерфейс передачі даних Bluetooth), який відповідає усім вимогам до пристроїв технічного регламенту, за допомогою програматора моделі SZAR OH BT. Після зняття/отримання показників з приладу обліку теплової енергії. і переносяться до програми нарахувань відділу нарахувань та білінгу Концерну "МТМ», згідно яких здійснюються розрахунки щомісячних нарахувань за надану комунальну послугу, тобто заноситься до локальної бази даних підприємства. Оригіналом бази даних є цифровий файл, що містить базу даних, доступ якого забезпечується з пристрою, на якому він був створений та зберігається. Акти складені представником відділу ГОТЕ Концерну «МТМ» були надані суду, як доказ який підтверджує вимірювання спожитої теплової енергії та води, не спростовані жодним належним доказом, а тому ці доводи відповідача відхиляються.

Умовно-постійна частина двоставкового тарифу на послуги з постачання теплової енергії відповідно до визначення наведеного у Постанові КМУ №869 від 01.06.2011 року «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги» це абонентська плата за одиницю теплового навантаження об`єктів теплоспоживання на опалення (1 Гкал/год.) як грошовий вираз планованих економічно обґрунтованих витрат, крім тих, що віднесені до умовно- змінних витрат, що включаються до повної собівартості теплової енергії, є постійними і не змінюються прямо (майже прямо) пропорційно зміні обсягу теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії.

Рішенням ЗМР №273 від 27.08.2021 року затверджено питомі норми річної витрати теплоти на опалення та теплового навантаження на потреби опалення для кожної окремо розташованої будівлі м. Запоріжжя для Концерну «Міські теплові мережі». Вказаним рішенням затверджено теплове навантаження об' єктів теплоспоживання на опалення.

Рішеннями ЗМР якими встановлено тарифи на послугу з постачання теплової енергії також визначено структуру умовно-постійної частини тарифу із зазначенням кожної складової.

В рахунках на оплату послуг зазначені дані щодо комерційних приладів обліку встановлених у будинку, опалювальній площі приміщення споживача, загальній площі будинку. Крім того інформація щодо приладу обліку та площі будинку є у відкритому доступі на сайті Концерну «МТМ». Відповідач отримуючи рахунки був повідомлений про зазначені дані та жодним чином їх не оспорював.

Інші доводи відзиву не спростовують обов`язку відповідача оплатити надану комунальну послугу.

Згідно з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості позивач у період з листопада 2021 року по листопад 2022 року відпустив теплову енергію у нежитлове приміщення, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 на загальну суму 63065 грн. 76 коп., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками наявними в матеріалах справи.

Заборгованість відповідача перед Теплопостачальною організацією по оплаті за відпущену теплову енергію складає 63065 грн. 76 коп., що підтверджується розрахунком, який надано позивачем.

Надані позивачем докази про наявність заборгованості по отриманим послугам у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження аргументів, викладених у позові.

В свою чергу, при наявності всіх вихідних даних, Відповідачем на підтвердження власних позицій відносно здійснених нарахувань, не було надано контррозрахунку, за для спростування розрахунків Позивача.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стандарт доказування вірогідності доказів передбачає зокрема оцінку безпосередньо судом їх змістовної ваги та вплив на переконання суду у більшій ймовірності існування факту, ніж його відсутності.

Змагальність сторін є одним із основних принципів судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

В рахунках на оплату послуг зазначені дані щодо комерційних приладів обліку встановлених у будинку, опалювальній площі приміщення споживача, загальній площі будинку. Крім того інформація щодо приладу обліку та площі будинку є у відкритому доступі на сайті Концерну «МТМ». Відповідач отримуючи рахунки був повідомлений про зазначені дані та жодним чином їх не оспорював.

Тобто вчиняючи процесуальну дію, в даному випадку - спростування нарахувань Позивача (розрахунку, рахунків, тощо) сторона повинна нести за собою зобов`язання із надання доказової бази.

На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за отримані послуги не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було здійснено заходи по погашенню заборгованості, за спірний період відповідачем взагалі не здійснені оплати за надані послуги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.12,13,76-82,89,141,223,259,263-265ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 63065 гривні 76 копійок (шістдесят три тисячі шістдесят п`ять гривень 76 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684 гривень 00 копійок (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі» (, юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул.Гвардійський, буд. 137).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлена у нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 06.02.2024 року. Повне рішення складено протягом п`яти днів з урахуванням вихідних днів - 12.02.2024 року

Суддя: Ю.В. Апаллонова