РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Верніка В.М.,

за участю секретаря Лавріненко Ю.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м.Жмеринка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 02.08.2023 року звернулася до Жмеринського міськрайонного суду з даним позовом із вимогами розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрованого 02.03.2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №39; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей, а саме: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 3500 грн на кожну дитину, разом 7000 грн на двох дітей щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02.08.2023 року та до досягнення дітьми повноліття; стягнути із відповідача суму аліментів у межах платежу за один місяць; стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені нею судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. У позовній заяві позивачем ОСОБА_1 викладена наступна позиція. Від зареєстрованого з відповідачем шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти проживають разом з позивачем у м.Жмеринка та фактично перебувають на її утриманні. Відповідач проживає з ними, але дуже не часто буває вдома, так як постійно перебуває на тимчасових заробітках у місті Києві, інколи приїздить побачитись з дітьми. Упродовж останніх років її з відповідачем сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. У них траплялися сімейні конфлікти, неодноразово відповідач залишав її та дітей й вони спільно не проживали. Потім відповідач, наче й не було нічого, повертався і вони знову проживали разом. Але все ж таки, їхні з відповідачем сімейні відносини не поліпшувались, а лише ставали гіршими. Неодноразові конфліктні ситуації між ними з відповідачем, свідками яких були їхні діти, негативно впливали на психологічний стан дітей. Кожен із сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, він не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім`ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в родині, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зауважила, що упродовж останнього року лише вона дбала про своє та їхніх дітей фінансове благополуччя, її чоловік не приймав участі в житті дітей, він ніколи не відвідував лікаря з дітьми, не цікавився їх життям взагалі і не забезпечував їх фінансово. Тривалий час, включно на момент подачі позову ведення між ними спільного господарства припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спір про місце проживання їхніх дітей відсутній, так як вони і так проживали та проживають з нею без батька протягом останнього часу і у періоди відсутності батька, після розірвання шлюбу діти також будуть проживати з нею. Спір про розподіл майна відсутній. В теперішній час вона не працює, однак дітей утримує за рахунок тимчасових підробітків, здійснює пошуки роботи. Відповідач офіційно не працевлаштований, також працює на тимчасових підробітках. Окрім їхніх дітей у відповідача інших утриманців немає, стан його здоров`я задовільний. Домовленості про участь відповідача в утриманні їхніх дітей вони не досягли. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального їх розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум та вона не зможе його забезпечити самостійно, тому на її думку, відповідач, який є є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на утримання їхніх двох дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у розмірі 7000 грн (а.с.1-4).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 09.08.2023 року відкрито провадження у даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Як вбачається з розписок, що містяться в матеріалах справи (а.с.23,24), позивач ОСОБА_1 22.08.2023 року отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі від 09.08.2023 року та відповідач ОСОБА_2 22.08.2023 року особисто отримав копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви із доданими документами.

05.09.2023 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на даний позов, згідно якого просив частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1900 грн щомісячно, що не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1900 грн щомісячно, що не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.08.2023 року до досягнення дітьми повноліття, та не заперечував щодо розірвання шлюбу.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 28.09.2023 року даний відзив ОСОБА_2 повернуто відповідачу без розгляду у зв`язку із тим, що поданий стороною відповідача відзив на позовну заяву надійшов до суду за відсутності документальних відомостей, що підтверджують направлення його іншій стороні в справі, обов`язок долучення яких до відзиву передбачений вимогами п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України.

Відтак суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.7) позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, який зареєстровано 02.03.2003 року; дошлюбне прізвище позивача ОСОБА_8 .

Відповідно до копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8), НОМЕР_3 (а.с.9-10) та НОМЕР_4 (а.с.12-13) вбачається, що сторони є батьками трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно копій довідок УДМС України у Вінницькій області про реєстрацію особи громадянином України від 16.08.2019 року (а.с.11,18) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно з рішенням УДМС України у Вінницькій області від 18.08.2016 року набули громадянства України на підставі ч.1 ст.7 Закону України "Про громадянство України", з 20.05.2010 року та з 05.07.2023 року відповідно є громадянами України.

З довідок Амбулаторії загальної практики-сімейної медицини м.Жмеринка КНП "Жмеринський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги" Жмеринської міської ради від 25.07.2023 року №063 та №064 (а.с.14,16) вбачається, що з 13.09.2021 року за медичною допомогою дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 завжди супроводжувала матір, батько за цей період здоров`ям дітей у лікаря не цікавився.

Згідно довідки ТОВ "Управляюча компанія "Жмеринський комбінат комунальних послуг" від 18.07.2023 року №135 (а.с.15) позивач ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та разом із нею проживають її чоловік ОСОБА_2 , син ОСОБА_5 , син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 .

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать доводам позивача та ніким не оскаржуються.

Згідно ч.1,2 ст.3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частиною 3 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно вимог ст.104 СК України шлюб припиняється, зокрема, внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідності до положень ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Спору про майно та щодо виховання дітей між сторонами за обсягом позовних вимог не заявлено.

Викладені позивачем обставини щодо тривалого припинення сторонами подружніх стосунків та неможливості їх відновлення, що суперечить інтересам позивача, відповідачем наразі не заперечені та не спростовані ні в який спосіб. При цьому, з урахуванням повернення без розгляду внаслідок подання відповідачем відзиву без додержання вимог, що вимагаються цивільним процесуальним законом, не підлянає врахуванню його повідомлення про визнання позову в частині розірвання шлюбу.

Обставин, які з визначених законом підстав унеможливлюють звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, ніким не повідомлено.

Як встановлено судом, сторони тривалий час не підтримують шлюбних стосунків, у їхній сім`ї втрачена взаємоповага та розуміння між подружжям, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Позивач має стале бажання щодо розірвання оспорюваного шлюбу. Зважаючи на зазначені позивачем дійсні причини розірвання шлюбу, подальше життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Таким чином, в судовому засіданні встановлені визначені законом підстави розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу, оскільки він може ґрунтуватись лише на засадах добровільності, тобто вільної згоди чоловіка та жінки, чого позивач наразі не виявляє, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини,

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України).

Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ч.1 ст.27 Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Суд визнає аргументовано доведеним позивачем існування обов`язку щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення ними повноліття відповідачем ОСОБА_2 , який є їх батьком.

За таких підстав вимоги позивача стосовно необхідності стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей є достатньо аргументованими та відповідають матеріальному закону, передусім, положенням Конвенції про права дитини, що є складовою національного законодавства, передбачаючи пріоритет судового захисту відповідних прав неповнолітніх осіб, тобто визначення необхідності першочергового забезпечення відповідачем належного та достатнього утримання своїх неповнолітніх дітей.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру оспорюваних аліментів, суд визнає необґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо визначення їх в оспорюваному розмірі у твердій грошовій сумі в розмірі 7000 грн із заявлених підстав суто нездатності самостійного забепечення значних коштів на виховання дітей та неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків стосовно утримання дітей, оскільки позивач не надала належних доказів свого незадовільного матеріального стану, про що лише зазначила у позові, а також щодо наявності інших істотних обставин у справі, передусім достатності розміру заробітку (доходу) відповідача для стягнення аліментів на дітей в оспорюваному розмірі 3500 грн на кожну дитину окремо, який вочевидь кратно перевищує мінімальний гарантований законом розмір аліментів на одну дитину, що станом на час звернення з даним позовом до суду становив 1416,50 грн згідно грошового обчислення 50% прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років (2833 грн х 50%).

Так, позивачем всупереч власного обов`язку не підтверджено жодними доказами особисті твердження щодо певного заробітку (доходу) відповідача та джерела його отримання ним, щодо існування можливості сплати оспорюваних аліментів, як обов`язкової умови, визначеної законом, надто з урахуваням невизнання цих обставин відповідачем.

При цьому, за заявленим предметом спору у даній цивільній справі суд не має визначених законом повноважень збирати докази з власної ініціативи.

Відтак з урахуванням неповідомлення позивачем про незадовільний стан здоров`я сторін у справі та їхніх неповнолітніх дітей, в межах встановленого законом пріоритетного обов`язку кожного з батьків брати участь у наданні утримання неповнолітнім дітям, суд визначає необхідним та достатнім надання відповідачем аліментного утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 та дочки ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн на кожну дитину, та загалом 4000 грн на обидвох вказаних дітей разом.

Такий розмір аліментів забезпечуватиме достатнє утримання неповнолітніх дітей, сукупно з наданням йому утримання позивачем, та не порушуватиме заздалегідь прав відповідача, перебуваючи наразі в межах прожиткового мінімуму доходів працездатних осіб, яким є відповідач із наведеними обмеженнями та іншими обставинами, що мають істотне значення щодо заявленого до стягнення розміру аліментів.

Відповідно до положень ст.430 ЦПК України суд допускає рішення до негайного виконання в межах суми аліментів за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Питання про судові витрати щодо заявлених вимог про розірвання шлюбу суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.141 ЦПК України та з урахуванням постановлення рішення в інтересах позивача стягненню на її користь з відповідача підлягає сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору в розмірі 1073,60 грн (а.с.19).

З приводу заявлених вимог щодо стягнення аліментів належить врахувати, що позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову, тому за правилами ст.141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати із сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн за мінімальною ставкою вимог майнового характеру фізичної особи щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в межах сукупності виплат за шість місяців на час пред`явлення даного позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 3, 4, 10, 12, 13, 82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 274, 279, 430 ЦПК України, ст. 3, 24, 56, 104, 110, 112, 141, 180-183, 191 СК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , зареєстрований 02.03.2003 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Жмеринці реєстраційної служби Жмеринського міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №39.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , мешканки АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4000 гривень разом на обох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02.08.2023 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також одноразово 1073 гривні 60 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави 1073 гривні 60 копійок судового збору (отримувач коштів: ГУК у м.Київ/м.Київ/22030106, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106, пункт 1.1.2.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах одного місяця, а саме: з 02.08.2023 року до 02.09.2023 року.

Рішення суду набуває законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Вінницького апеляційного суду через Жмеринський міськрайонний суд.

Суддя Вернік В.М.