Справа № 459/372/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2024 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Сокалі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Креді Агріколь Банк" про захист прав споживача-,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів.

02.03.2023 року справу за даною позовною заявою прийнято до розгляду та відкрито у ній провадження.

Позивач у позовній заяві мотивував свої вимоги наступним. 18 жовтня 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник), а також Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АХА Страхування Життя» (страховик) було укладено комплексний договір №1/3174612, згідно з яким позичальнику надано кредит у розмірі 205 020,00 грн., з процентною ставкою 9% (фіксована), строком на 60 місяців. Кредитні кошти надані для власних потреб. Дата повернення кредиту 17.10.2022 року.

Пунктом 1.3.2 кредитного договору визначено, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата, а саме комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,70 % у місяць від суми кредиту.

Відповідно до Додатку №1 до Комплексного договору №1/3174612 від 18.10.2017 року в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет) вказано, що загальна вартість за комісію за обслуговування кредитної заборгованості за період з 18.10.2017 - 17.10.2022 p.p. становить 209 120,40 грн

На даний момент позивачем сплачено по кредитному договору 50 платежів плати за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 141 867, 85 грн.

Отже, має місце встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить вищенаведеним нормам Закону України «Про споживче кредитування» та є підставою для визнання відповідних частин договору недійсними, адже безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

При цьому, надання інших послуг, за вказану плату, умовами договору не передбачено.

Відповідно до положень частин першої-п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору.

Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Враховуючи наведене, оскільки позивачу (Позичальнику) було встановлено щомісячну плату за таку супутню послугу банку, яка за законом повинна надаватися їй безоплатно, положення договору щодо встановлення плати за обслуговування кредиту є несправедливими, що є підставою для визнання таких положень недійсними.

Наведене вище узгоджується із правовими висновками Верховного Суду під час розгляду справи № 583/3343/19, провадження №61-22778ск19, висловленими в постанові від 01.04.2020.

Постанова Великої Палати ВС від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19

Встановлено, що позивач сплачував кошти за обслуговування кредитної заборгованості, що стверджується рухом коштів по рахунках, які додані до матеріалів справи. Тому, як наслідок визнання недійсним умов кредитного договору в частині визначення плати за обслуговування кредитної заборгованості належить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок здійснених з часу укладення вказаного договору платежів та зарахувати сплачену позивачем суму в рахунок погашення основного боргу та відсотків по кредитному договору № 1/3174612 від 18.10.2017 року, що відповідає нормам чинного законодавства.

Наведене вище, узгоджується із правовими висновками Верховного Суду під час розгляду справи № 496/3134/19, висловленими в постанові від 13.07.2022 року.

Враховуючи, що підписані сторонами форми документів, які складають кредитний договір, не містять жодних конкретизацій стосовно передбаченої таким договором супутньої послуги в якості обслуговування кредитної заборгованості, а посилання в договорі на якісь інші документи, які не являються додатками до кредитного договору та фактично не додавалися до нього у роздрукованому вигляді і не погоджувалися сторонами у відповідній редакції, не можуть визнаватися як складова договору та підтверджувати безумовну обізнаність позивача щодо їх змісту на момент укладення договору, позивачу в момент укладення такого оспорюваного договору відповідно не була надана повна та достовірна інформація про супутню послугу до послуги кредитування, передбаченої договором в якості обслуговування кредитної заборгованості та визначеної договором в якості обов`язкової. Це в свою чергу спричинило для позивача придбання даної послуги без забезпечення її свідомим вйбором, а в результаті виконання зазначеного зобов`язання позивач дійшла переконання, що придбані послуги не мають для неї потрібних споживчих властивостей, оскільки позивач звернувся до відповідача з метою кредитування та не мав наміру вступати у додаткові зобов`язання, які передбачають додаткову плату на користь відповідача за послуги, які в дійсності не надаються, а сама послуга має ознаки фіктивності і передбачена кредитним договором лише з наміром штучного приведення до подорожчання вартості кредиту та імовірно схована під дії відповідача, які, або у будь-якому випадку мають ним вчинятися відповідно до характеру здійснюваної господарської діяльності, оскільки такі дії відповідачем здійснюються на власну користь, або такі дії мають здійснюватися на користь позивача на безоплатній основі, відповідно до імперативних норм законодавства України (наприклад, надання інформації), або по суті не відповідають ознакам послуги, оскільки не створюють для позивача відповідне благо, як результат діяльності відповідача, яким позивач могла б вільно користуватися та застосовувати для задоволення власних потреб відповідно до його призначення. Зазначене в тому числі передбачене законом як ще одна підстава для розірвання договору в цій частині.

Відтак відповідач ініціював виникнення додаткового зобов`язання для позивача у вигляді послуг з обслуговування кредитної заборгованості та визначив окрему винагороду за надання таких послуг на власну користь, тим більше визначивши придбання даних послуг позивачем як обов`язкових для цілей укладення головного зобов`язання кредитування, однак навмисно визначив такі послуги в абстрактній формі, не конкретизувавши їх суть, оскільки метою таких формальних послуг є не реальний намір створити дійсні правові наслідки для сторін, штучно збільшити вартість взаємодії відповідача з позивачем, що не узгоджується із загальними нормами цивільного законодавства України, не відповідає ознакам добросовісності.

Слід звернути увагу, що відповідно до ч. З ст. 538 ЦК України, у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Відповідач передбачену оспорюваним договором послугу з обслуговування кредитної заборгованості позивачу не надав, в результаті діяльності відповідача в цій частині позивач не відчула належне надання їй послуг в цій частині та не набула благо, яке відповідало характеру та суті послуг, що мали надаватися відповідачем, виконання кредитного договору з передбаченими послугами з обслуговування кредитної заборгованості по суті нічим не відрізняється від виконання кредитного договору без зазначення таких послуг, що є єдиним критерієм відповідно до закону з метою встановлення факту належного виконання зобов`язання виконавця з надання послуг за укладеним договором, а відтак позивач може відмовитися від договору в частині послуг з обслуговування кредитної заборгованості та вимагати відшкодування з боку відповідача збитків, завданих неналежним виконанням зобов`язання.

Збитками в розумінні вищезазначеного абзацу є грошова сума 141 867, 85 грн, які позивач фактично сплатив на користь відповідача за договором в частині надання йому послуг обслуговування кредитної заборгованості, фактичного надання яких так і не відбулося, відтак за правилами забезпечення економічного балансу між сторонами зазначена сума є збитками, які заподіяні позивачу у зв`язку з невиконанням зобов`язання з боку відповідача, а відтак зазначена сума пред`явлена у позові до стягнення з боку відповідача на користь позивача.

Позивач не розуміє, які саме послуги він придбав у відповідача, які іменуються у виписці картковому рахунку від 20.10.2022 року погашення плати за обслуговування по кредитному договору, оскільки в період дії договору не відчув їх надання з боку банку, не придбав протягом надання саме цих послуг жодного блага, яким би міг користуватися на власний розсуд відповідно до його призначення, не розуміє в чому полягає суть зазначених послуг, оскільки їх зміст договірними документами не розкрито, і при цьому позивач не уявляє як би змінився порядок виконання ним кредитного зобов`язання у разі відсутності таких послуг, відтак вважає, що зі своєї сторони належним чином виконував передбачене для нього договором зобов`язання з оплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості, однак вважає, що відповідач не надав йому зазначені оплачені послуги в належній кількості та якості, відтак вважає, що наділений правом заявити вимогу про розірвання договору в частині передбачених послуг з обслуговування кредитної заборгованості.

Позивач підтримав позовні вимоги повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Креді Агріколь Банк» подав заяву , що між АТ «Креді Агріколь Банк « та Товариством з обмеженою відповідальністю « ФК`Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги № 1-2023 від 23.01.2023 року , згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за договором № 1/3174612 від 18.10.2017 року, що був укладений між позичальником ОСОБА_1 і публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» , повним правонаступником якого є акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», як кредитором . Новий кредитор має бути належним відповідачем у даній справі, тобто Товариство з обмеженою відповідальністю « ФК`Кредит-Капітал» , адреса 79015 м.Львів вул.. Смаль Стоцького , буд. №1 , корпус , 28 , . .

У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи докази.

Згідно Довідки-розрахунку «Прогнозу суми повного погашення кредитної заборгованості станом на 19.10.2022» ОСОБА_1 за Комплексним договором №1/3174612, загальна сума заборгованості 117 526, 10 грн, з яких: 0 грн. строкова заборгованість по тілу кредиту, 47 363,21 грн - прострочена зпборгованість по тілу кредиту, 0 грн. прострочених процентів (при реструктуризації), 13 056,27 грн - прострочені відсотки, 11,84 донараховані відсотки, 53 609, 44 грн - простроченої комісії, З 485,34 грн донарахованої комісії.

Згідно з наданою Відповідачем випискою позивач сплачував у період часу з 18.10.2017 року до 22.12.2021 року щомісячно платіж, який складався з погашення суми лише за комісію за обслуговування кредитної заборгованості за вищезазначений період становить 141 867, 85 грн.

Згідно з даних Виписки по картковому рахунку Позивача наданої Банком за період з 18.10.2017 по 22.12.2021 року Позивачем сплачено наступні суми в рахунок погашення комісії Позивачем було оплачено комісію в сумі 141 867, 85 грн., зміст, обсяг, якість та кількість яких не встановлено Позивачем, що дає обгрунтовані підстави вважати, що зазначена послуга не надавалась Відповідачем взагалі. При цьому належна інформація про послугу, що передбачена ЗУ «Про права споживачів» не надана Відповідачем Позивачу перед укладенням договору.

Відповідно до Довідки-розрахунку «Прогнозна сума повного погашення кредитної заборгованості станом на 19.10.2022»: загальна сума до погашення - 117 526.10 грн, з них комісія становить 57 094,78 грн., яка нарахована на підставі нікчемних пунктів 1.3.2. та 2.2 Договору. Отож, у зв`язку з незаконним нарахуванням Відповідачем комісії, загальна заборгованість становить 60 431,32 грн

Враховуючи вимоги статей 253, 261, 651 ЦК України в поєднанні зі статтями 10, 15, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», сплачені Позивачем за період дії Договору платежі в загальній сумі 141 867, 85 грн. (комісія за обслуговування кредитної заборгованості), підлягають поверненню.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Отож, після зарахування зустрічних грошових вимог, а саме погашення залишку заборгованості у розмірі 60 431,32 грн, шляхом здійснення перерахунку Відповідачем, поверненню підлягає сума в розмірі 81 436, 53 грн, яка набута на підставі нікчемних пунктів 1.3.2 та 2.2 Комплексного договору №1/3174612 від 18.10.2017.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81, 82 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторонаповинна довеститі обставини,на яківона посилаєтьсяяк напідставу своїхвимог абозаперечень,крім випадків,встановлених цимКодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно п. 42, 54, 69 ч.1 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги» неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі; платіжна інструкція - розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції; помилкова платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини надавача платіжних послуг здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.

Відповідно ч.2 ст.40 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Відповідно ч.2 ст.45 Закону України «Про платіжні послуги» після списання коштів з рахунку платника або настання дати валютування платіжної інструкції для ініціатора настає момент безвідкличності платіжної інструкції.

Відповідно ч. 1-3 ст.86 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачами за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов укладених між ними договорів, якщо не доведе, що платіжні операції виконані цим надавачем платіжних послуг належним чином. Надавачі платіжних послуг несуть відповідальність, визначену цим Законом, за виконання помилкової, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків. Користувачі мають право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг внаслідок помилкової, неналежної, неакцептованої платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених цим Законом строків.

Відповідно ч. 1-2 ст.87 Закону України «Про платіжні послуги» платник несе відповідальність перед надавачем платіжних послуг, що його обслуговує, відповідно до умов укладеного між ними договору про надання платіжних послуг. Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним у платіжній інструкції, суті платіжної операції. У разі виявлення невідповідності інформації платник має відшкодувати надавачу платіжних послуг шкоду, заподіяну внаслідок такої невідповідності інформації.

Таким чином, судом встановлено, що позивач, будучи ініціатором платіжної послуги щодо виконання платіжної операції та несучи відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним у платіжній інструкції, суті платіжної операції, надав відповідачу платіжну інструкцію, за якою банком був здійснений спірний платіж. Достатніх належних та допустимих доказів того, що вказана платіжна операція є помилковою чи неналежною суду не надано.

Відтак, відсутні правові підстави для визнання спірного платежу від 18.10.2017 року помилковою платіжною операцією чи неналежною платіжною операцією, а тому в задоволенні позовної вимоги визнати переказ від 18.10.2017 року у сумі 60431 гривень 32 копійок як «помилкова платіжна операція», «неналежна платіжна операція» потрібно відмовити.

Також судом встановлено, що між АТ «Креді Агріколь Банк « та Товариством з обмеженою відповідальністю « ФК`Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір відступлення права вимоги № 1-2023 від 23.01.2023 року , згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за договором № 1/3174612 від 18.10.2017 року, що був укладений між позичальником ОСОБА_1 і публічним акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» , повним правонаступником якого є акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк», як кредитором . Новий кредитор має бути належним відповідачем у даній справі, тобто Товариство з обмеженою відповідальністю « ФК`Кредит-Капітал» , адреса 79015 м.Львів вул.. Смаль Стоцького , буд. №1 , корпус , 28 , .

Тобто коли кредитор втрачає інтерес у виконанні боржника, він починає шукати шляхи вирішення такої ситуації. Одним із них є заміна такого кредитора у зобов`язанні шляхом уступки права вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦКУ, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 р. у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Повідомлення боржника про заміну кредитора слід відрізняти від згоди боржника на таку заміну. Як правило, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір про відступлення права вимоги вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. Належний позивач особа, якій належить право вимоги; належний відповідач особа, котра повинна відповідати за позовом.

Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача, та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

Тобто ПАТ "Креді Агріколь Банк" не може бути відповідачем у цій справі, а отже, з урахуванням вищенаведених норм закону це є також підставою для відмови у задоволенні позову.

За таких обставин в задоволенні позову потрібно відмовити повністю.

Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи, немає.Повний текст рішення складено 12.02.2024 року.

Керуючись ст.ст. ст.ст.5, 10, 12,13,76,81,141,259,263,264, 265 ЦПК , суд,-

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 до ПАТ "Креді Агріколь Банк" про захист прав споживача - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук