Провадження №: 2/755/711/24
У Х В А Л А

"06" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва, в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши заяву відповідача, ОСОБА_1 про відвід судді, що подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. перебуває вказана цивільна справа.

05.02.2024 до суду надійшла заява відповідача, ОСОБА_1 , про відвід судді, яка обґрунтована тим, що при відкритті провадження у справі згідно ухвали від 19.12.23 суддя Катющенко В.П.: неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала що строк довіреності представника позивача адвоката Кравченко О.П. закінчився 06.12.23, неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що згідно платіжної інструкції від 07.08.23 позивачем сплачено 2684,00 грн. судового збору за позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (Дніпровський районний суд м. Києва), а отже не було сплачено судового збору з позову до ОСОБА_2 , неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала вимог ст. 185 ЦПКУ, що позовну заяву подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПКУ зобов`язана була зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що ціна позову 155 818,24 грн., відкривши провадження у порядку загального позовного провадження, фактично позбавивши ОСОБА_1 можливості представляти ОСОБА_2 згідно виданої нею нотаріальної довіреності у суді, неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала що в абзацах 12, 13 позовної заяви позивач зазначає як на доказ на укладений 01.06.15 між ним та КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» договір № 31 про співпрацю, але сам договір з невід`ємними додатками до нього № № 1, 2, 3 до позовної заяви не додав, неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що до позовної заяви позивач подає як докази «сводние ведомості» ЖЕД-402, не пояснивши в позовній заяві джерело походження цих доказів та яким чином могла засвідчувати достовірність їх оригіналам документів при подачі позову до суду, а також не пояснивши яке значення вони мають для справи та що пояснюють чи доводять, неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала що відносно відповідача ОСОБА_1 такі позовні вимоги за такий же період часу вже розглядалися в господарському суді м. Києва за наслідком якого 29.05.23 було постановлено рішення у справі № 910/7815/17, яке ТОВ «Євро-реконструкція» не оскаржувалося і набрало законної сили 19.06.23, а тому 19.12.23, неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що згідно рішення господарського суду м. Києва від 29.05.23 у справі № 910/7815/17, яке ТОВ «Євро-реконструкція» не оскаржувалося і набрало законної сили 19.06.23р., і в якому встановлені певні обставини, які не мають доводитися у інших справах, належним відповідачем у вказаний період є ОСОБА_3 , адреса реєстрації якого: АДРЕСА_1 , а тому справа не підсудна Дніпровському районному суду м. Києва, а підсудна Вишгородському районному суду Київської області, неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що в розрахунку ТОВ «Євро-реконструкція» вказано, що вони передали тепло як товар, а не про те що надали послуги, при цьому не надано довіреностей при прийняття цінностей у вигляді товару споживачем, послуги не обґрунтовані ні в кількісному, ні в якісному виразі, як того вимагає чинне законодавство, що претензій, вимог позивач жодному із відповідачів не направляв, а тому і розрахунок нарахованих % річних за користування грошовими коштами та індексу інфляції не обґрунтований, ніким не визнаний та ще не настав, неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала що згідно абзацу 13 сторінки 4 рішення господарського суду м. Києва від 29.05.23 у справі № 910/7815/17, яке ТОВ «Євро-реконструкція» не оскаржувалося і набрало законної сили 19.06.23р., і в якому встановлені певні обставини, які не мають доводитися у інших справах, обов`язок оплати житлово-комунальних послуг виникає лише в разі отримання споживачем певних послуг, неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала що позивачем ТОВ «Євро-реконструкція» не подано актів повірки лічильника СВТУ-11Т, заводський № 3921 теплової енергії в будинку по АДРЕСА_2 на сполученні між зовнішньою мережею теплопостачання, яка належить КП «Теплокомуненерго» і внутрішньою мережею теплопостачання, яка належить КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що ТОВ «Євро-реконструкція» пропущено трирічний строк позовної давності звернення до суду і не подано обґрунтоване клопотання про поновлення пропущеного строку, як того вимагає чинне законодавство, неналежно дослідила матеріали поданої позовної заяви та не врахувала, що згідно акту постановки на комерційний облік приладів теплової енергії від 01.01.16, акту про готовність вузла комерційного обліку споживача від 03.05.17, договору № 31 від 01.06.15 між ТОВ «Євро-реконструкція» і КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», споживачем послуг з теплопостачання з внутрішніх мереж значиться КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», а в позовній заяві ТОВ «Євро-реконструкція» зазначає, що власником зовнішніх мереж є КП «Київтеплоенерго», а ТОВ «Євро-реконструкція» не надала доказів існування своєї зовнішньої мережі теплопостачання, не врахувала, що позивач не надав інформації по всіх судових справах на даний момент відносно відповідачів, та не зазначив що наразі, в т.ч. станом на 18.08.23 і 19.12.23 розглядалася і розглядається справа про стягнення грошових коштів з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в порядку господарського судочинства господарським судом м. Києва № 910/8132/23, а тому суддя Катющенко В.П. не мала права відкривати провадження у справі за позовом в такому вигляді, а мала вбачати недоліки поданої позовної заяви та постановити ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надати позивачу строк для їх усунення позивачу строку на усунення недоліків, чого не зробила, чим допустила грубе порушення процесу та відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів, які є частиною національного законодавства, якщо у сторін, їх представників, або навіть у сторонніх осіб, вільних слухачів є будь-які сумніви у неупередженості чи об`єктивності суду, в т.ч. стосовно порушень процесу (норм ЩІК України), такий головуючий підлягає відводу згідно п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПУ України - є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Дослідивши підстави та доводи поданої заяви про відвід судді, вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до положень ч. 2, ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Перевіривши наведені у заяві підстави для відводу головуючого у справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, оскільки не вбачається будь-яких підстав для відводу, визначних ст. 36-37 ЦПК України, а також - процесуальних порушень в діях судді Катющенко В.П.

Так, відповідач посилається на те, що на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі, строк довіреності виданої позивачем на ім`я Кравченко О.П. сплинув. В той же час, відповідачем не взято до уваги той факт, що позов надійшов до суду 24.08.2023, відтак повноваження останньої на момент подання позовної заяви до суду були чинні, що унеможливлювало залишення позовної заяви без руху з таких підстав. Доводи відповідача, у частині необхідності доплати судового збору, з розрахунку на кожного відповідача, як уважає останній, не відповідають вимогам Закону України «Про судовий збір», оскільки відповідно до абз. 2 пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана: юридичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак сплачений судовий збір розрахований вірно.

Крім того, посилання відповідача на те, що судом при відкритті провадження не було досліджено докази позивача та не надано їм відповідної оцінки, що на його думку слугувало підставою для залишення позовної заяви без руху, також не відповідають вимогам процесуального закону, оскільки суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів), під час ухвалення рішення у справі в нарадчій кімнаті. Поряд з цим, не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху наявність або відсутність доказів, які на думку сторони відповідача мав би подати позивач при зверненні до суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України - позивач або особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, відтак надання доказів чи їх ненадання до суду разом із позовною заявою є правом позивача, яким останній розпоряджається на власний розсуд, що не є підставою для залишення позову без руху. Крім того, у відповідності до ч.10 ст. 83 ЦПК України докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Таким чином, питання щодо подання доказів учасниками справи на обґрунтування своїх вимог чи заперечень може бути вирішене і на інших стадіях судового процесу, та не є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Також, посилання відповідача на необхідність, на його думку залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з тим, що позовну заяву подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 ЦПКУ зобов`язана була зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, не заслуговують на увагу та не містять під собою правового підґрунтя, оскільки адвокат мав зареєструвати офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в обов`язковому порядку до 21.09.2023, в той же час, позовна заява надійшла до суду 24.08.2023.

Щодо посилань відповідача про неврахування суддею ціни позову 155 818,24 грн. та відкриття провадження у порядку загального позовного провадження, фактично позбавивши ОСОБА_1 можливості представляти Зелені Т. згідно виданої нею нотаріальної довіреності у суді, то в цій частині слід зазначити, що за вимог ч. 4 ст. 19 ЦПК України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні, а рішення за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа, вирішує суд в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі (п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України).

Також, посилання відповідача на порушення правил територіальної підсудності, не заслуговують на увагу, оскільки даний спір, за вирішенням якого позивач звернувся до суду, пред`явлений щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги по нежитловому приміщенню, яке розташоване у Дніпровському районі м. Києва, що зумовлює застосування до спірних правовідносин правил виключної підсудності (ч.1 ст. 30 ЦПК України).

У частині посилань відповідача на наявність рішення Господарського суду м. Києва від 29.05.2023 у справі № 910/7815/17, що мало б бути підставою, на думку відповідача, для залишення позову без руху, суд зауважує останньому про те, що 11.09.2023 Дніпровським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу про повернення позовної заяви, у якій надано відповідні аргументи у цій частині, зокрема було вказано, що: «ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ», зловживаючи процесуальними правами, звернулося до даного суду для вирішення питання, яке вже було предметом господарського розгляду, об`єднавши вимоги щодо солідарної відповідальності відповідачів, чим допустив зловживання процесуальними правами.», що слугувало поверненню позовної заяви, втім постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2023 ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 11.09.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Наведене свідчить, що відповідач ОСОБА_1 у належний спосіб не ознайомився із матеріалами даної цивільної справи, при цьому даним складом суду у цій частині були наведені відповідні аргументи.

Крім того, пропуск строку позовної давності, як уважає ОСОБА_1 , що є на думку останнього підставою для залишення позовної заяви без руху, не заслуговують на увагу, оскільки за вимог ч.ч. 2-4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні від 09.11.2006 по справі «Білуха проти України» Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначено, що відповідно до сталої практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності («Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 та 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду («Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

У рішенні від 10.12.2009 у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Змагальність судового процесу та покладення на суд обов`язку здійснювати цивільне судочинство об`єктивно та неупереджено є передумовою того, що рішення по суті справи може бути ухвалено як на користь позивача, так і відповідача, що не свідчить про зацікавленість або упередженість судді.

Таким чином, усі дії головуючого під час вирішення питання про відкриття провадження у даній справі та під час її розгляду, в повній мірі відповідають завданням та засадам цивільного судочинства, спрямовані на забезпечення захисту прав усіх учасників справи.

Підсумовуючи, перевіривши наведені у заяві підстави для відводу головуючого у справі, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу та відсутність підстав для задоволення заяви, оскільки жоден із аргументів відповідача не знайшов підтвердження матеріалами справи. Ба-більше, жодна з наведених в законі підстав для відводу судді не знайшла свого підтвердження поданою заявою про відвід, а ОСОБА_1 не доведено, що розгляд справи суддею Катющенко В.П. може призвести до ймовірності ухвалення незаконного, необґрунтованого та несправедливого судового рішення, а тому заява про відвід задоволенню не підлягає. Разом із тим, останнім не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження обставин у викладених у заяві про відвід.

З огляду на приписи ч. 3 ст. 40 ЦПК України заяву відповідача, ОСОБА_1 про відвід судді, слід передати для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 40, 258, 260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати заяву відповідача, ОСОБА_1 про відвід судді - необґрунтованою.

Передати заяву відповідача, ОСОБА_1 про відвід судді Катющенко В.П., яка подана в межах розгляду цивільної справи № 755/12608/23, для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя: