Справа № 242/7356/19
Провадження № 4-с/242/2/24
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07 лютого 2024 року

Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., при секретарі Клименко А.В., розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», -

в с т а н о в и в:

01.02.2024 року заявник звернулась до суду із зазначеною скаргою, в обґрунтування якої зазначила, що на примусовому виконанні в Селидівському відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчі провадження: ВП № 65156352 з примусового виконання виконавчого листа № 242/7356/19 виданого 25.09.2020 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості за теплову енергію у сумі 33293,59 грн.; ВП №65156745 з примусового виконання виконавчого листа № 242/7356/19 виданого 28.09.2020 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» інфляційних збитків у сумі 4888,06 грн., 3% річних у сумі 1536,88 грн., судових витрат у сумі 960,50 грн. В межах зазначених виконавчих проваджень державним виконавцем було винесено постанови про арешт коштів боржника, а саме ВП №65156352 від 01.06.2021 р. та ВП № 65156745 від 21.02.2022 р. Таким чином, було накладено арешт коштів, які належать ОСОБА_1 , зокрема на рахунку НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчого документу стягувачу ВП № 61556352 від 15.09.2022 р. та ВП № 65156745 від 13.10.2022 р. у зв`язку зі змінами до п. 10/2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження». Однак, заходи примусового виконання рішення скасовані не були. Таким чином, вона не має можливості користуватися коштами, які обліковуються на розрахунковому рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» відкритому на її ім`я. Крім того, на зазначений рахунок вона отримує кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Вважає бездіяльність державного виконавця протиправною та незаконною, оскільки вона позбавлена можливості отримувати та розпоряджатися соціальними виплатами, які є для неї єдиним джерелом доходів та засобами для існування.

Просила поновити строк для звернення із скаргою; визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП № 65156352 від 01.06.2021 р., винесену державним виконавцем Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Таран Т.В., за виконавчим провадження ВП 65156352 щодо примусового виконання рішення суду № 242/7356/19 від 28.09.2020 р. про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості за теплову енергію у сумі 33293,59 гр. в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування коштів соціальної державної допомоги; визнати незаконною та скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП № 65156745 від 21.02.2022 р., винесену державним виконавцем Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Таран Т.В., за виконавчим провадження ВП 65156745 щодо примусового виконання рішення суду № 242/7356/19 від 25.09.2020 р. про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» інфляційних збитків у сумі 4888,06 грн., 3% річних у сумі 1536,88 грн., судові витрати у сумі 960,50 грн., в частині накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунку НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування коштів соціальної державної допомоги.

Скаржник ОСОБА_1 надала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутність, скаргу задовольнити.

Заінтересовані особи - Селидівський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали даної заяви, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частини 1 статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно постанови ВП № 65156352 від 01.06.2021 року, держаним виконавцем Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Таран Т.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 242/7359/19, виданого 25.09.2020 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості за теплову енергію у сумі 33293,59 грн., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 36922,95 грн.

Згідно постанови ВП № 65156746 від 21.02.2022 року, держаним виконавцем Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Таран Т.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 242/7359/19, виданого 28.09.2020 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» інфляційні збитки у сумі 4888,06, 3% річних у сумі 1536,88 грн., судові витрати у сумі 960 грн. 50 коп., накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 8423,99 грн.

Згідно постанови ВП № 65156352 від 15.09.2022 року, головним державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Біликом А.О., повернуто стягувачу на підставі п. 7ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 242/7359/19, виданий 25.09.2020 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості за теплову енергію у сумі 33293,59 грн., де боржником є ОСОБА_1 .

Згідно постанови ВП № 65156745 від 13.10.2022 року, головним державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Біликом А.О., повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист № 242/7359/19, виданий 28.09.2020 року Селидівським міським судом Донецької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» інфляційні збитки у сумі 4888,06, 3% річних у сумі 1536,88 грн., судові витрати у сумі 960 грн. 50 коп., де боржником є ОСОБА_1 .

Згідно заяви від 26.10.2023 р. ОСОБА_1 звернулась до Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з приводу визначення рахунку НОМЕР_1 в АТ «ПриватБанк», поточний рахунок для здійснення видаткових операцій відповідно до положень п. 10/2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про виконавче провадження», про що у виконавчому провадженні винести постанову та надіслати до банку.

Згідно листа № 13997 від 01.11.2023 р. Селидівського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив ОСОБА_1 , що станом на теперішній час виконавчі документи повернуто стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», тому винести постанову «Про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій» у виконавчих провадження не є можливим. Крім того, виконавчі провадження не є закінченими, тому до повного погашення заборгованості за виконавчим провадженнями, зняття арешту з майна (коштів) боржника законодавство не передбачено та виключення відомостей про боржника з «Єдиного реєстру боржників» не є можливим.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно з ч.2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Суд дослідивши обґрунтування скарги та клопотання про поновлення строку звернення до суду з даною заявою, вважаю, що є підстави для поновлення заявнику строку для звернення із скаргою на дії державного виконавця.

Що стосується обставин, викладених скаржником про визнання незаконними та скасувати постанови державного виконавця про арешт коштів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

При цьому передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Суд зазначає, що з матеріалів справи не вбачається, що державний виконавець наклав арешт на грошові кошти саме на соціальному рахунку чи на рахунку зі спеціальним режимом використання.

Відповідно до частини першої статті 72 Закону України «Про виконавче провадження» на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства, призначену відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також втратою годувальника.

Право на отримання допомоги на проживання мають внутрішньо переміщені особи на підставі Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 332.

Допомога призначається органом соціального захисту населення протягом десяти робочих днів з дати надходження заяви про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Згідно наданих суду документів ОСОБА_1 з 16.04.2022 року зареєстрована як внутрішньо переміщена особа.

Як вбачається з виписки по находженням по рахунку № НОМЕР_1 в АТ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 , нараховані грошові кошти у виді виплат "Фінансова допомога ВПО" за період з 17.10.2023 р. по 17.11.2023 р. на загальну суму 6000 грн. 00 коп.

Таким чином, грошові кошти у вигляді державної соціальної допомоги як внутрішньо переміщеним особам відносяться до коштів на які заборонено накладення арешту, а відтак на ці кошти не може бути звернуто стягнення в рамках виконавчих проваджень ВП №65156352, ВП № 65156745, боржником по яких є ОСОБА_1 .

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховний Суд у постанові №177/618/20 від 21.06.2023 року.

Крім того, суд звертає увагу, що посилання скаржника на те, що державним виконавцем не було знято арешту на грошові кошти боржника, після повернення виконавчих документів стягувачу, не заслуговують на увагу, оскільки виконавчі провадження є не закінченими.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що при винесенні оскаржуваних постанов про накладення арешту на кошти божника ОСОБА_1 державний виконавець діяла у спосіб і у межах наданих їй законом повноважень, однак з урахуванням інтересів боржника, існування арешту на вказаному рахунку фактично позбавляє її права користуватись виплатами «Допомога ВПО», що у свою чергу є засобом для існування, тому є порушенням її законних прав та інтересів. Таким чином, арешт у частині надходження соціальної державної допомоги необхідно зняти.

Відповідно до положень статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, рішення суду.

У відповідності до ч.1ст.453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Керуючись ст. 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_1 на дії державного виконавця Селидівського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересована особа: Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго»,- задовольнити частково.

Скасувати арешт коштів, накладений ВП № 65156352 від 01.06.2021 р. державним виконавцем Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Таран Т.В., за виконавчим провадження ВП 65156352 щодо примусового виконання рішення суду № 242/7356/19 від 28.09.2020 р. про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованості за теплову енергію у сумі 33293,59 грн., з коштів, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 у частині надходження соціальної державної допомоги.

Скасувати арешт коштів, накладений ВП № 65156745 від 21.02.2022 р. державним виконавцем Селидівського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Таран Т.В., за виконавчим провадження ВП 65156745 щодо примусового виконання рішення суду № 242/7356/19 від 25.09.2020 р. про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» інфляційних збитків у сумі 4888,06 грн., 3% річних у сумі 1536,88 грн., судові витрати у сумі 960,50 грн., з коштів, які знаходяться на картковому рахунку № НОМЕР_1 відкритий у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 у частині надходження соціальної державної допомоги.

В задоволені іншої частини скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя