Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1823/23
Провадження № 2/382/139/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 січня 2024 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нарольського М. М.,

при секретарі Матвієнко Ю. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 382/1823/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку, відповідно до вимог якого просить стягнути з відповідача на свою користь:

- аліменти на утримання на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 %прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття;

- аліменти на особисте утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 03.11.2023 року та до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстрували 24 листопада 2018 року у Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 127. Від подружнього життя з відповідачем має неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час сторони по справі розлучаються та разом не проживають. Донька проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Допомоги на утримання доньки відповідач не надає та добровільно надавати не бажає, хоча може та повинен надавати таку допомогу. Так, відповідач є працездатною особою, працює однак місце його роботи невідоме. При цьому, позивачці відомо про наявність у власності відповідача 2/3 частин квартири за АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом із додатку «Реєстр нерухомості». Разом з тим, позивачка на даний час вона не працює, оскільки здійснює догляд за донькою до досягнення нею трьохрічного віку, а також не має у власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна. Крім цього, оскільки на даний час позивачка здійснює догляд до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьохрічного віку, то в силу вимог ст. 84 СК України, має право на своє особисте утримання.

Ухвалою від 24.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судові засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд зазначає таке.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частина п`ята статті 128 ЦПК України).

Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення (частина восьма статті 128 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідач відзиву на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 та ч. ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України. Відповідачу направлялися судові повістки на 18.12.2023 та 25.01.2024, проте від нього повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Тож відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. Будь-яких клопотань чи заяв від нього не надходило.

Враховуючи неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 24.11.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Яготинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 127 (копія свідоцтва серії НОМЕР_1 від 24.11.2018; прізвище позивачки до шлюбу ОСОБА_1 ). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва НОМЕР_2 від 04.10.2022 року). На даний час сторони разом не проживають, дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні (акт обстеження від 13.10.2023 року). Позивачка змінила свої прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_1 (копія свідоцтва НОМЕР_3 від 23.09.2020).

Як стверджує позивачка та не спростовує сторона відповідача, допомоги на утримання дитини відповідач не надає, хоча може і повинен її надавати. Відповідач є працездатною особою, працює, однак місце його роботи позивачці невідоме.

У власності відповідача є 2/3 частин квартири за АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом із додатку "Реєстр нерухомості".

Позивачка на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за донькою до досягнення нею трьохрічного віку, а також не має у власності будь-якого рухомого чи нерухомого майна. Позивачці призначено допомогу при народженні дитини (довідка Яготинського відділення соціального захисту населення № 282 від 06.10.2023). Позивачка здійснює догляд до досягнення донькою трьохрічного віку. Відповідно до довідки лікаря-педіатра КНП "ЯЦПМСД" від 02.11.2023 дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , "соматично здорова".

Доказів, які б свідчили, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача не дозволяє утримувати своїх дітей, суду не надано.

Щодо розміру аліментів необхідно зазначити наступне.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України), під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 520/21069/18, провадження № 61-1347св20).

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (такий правовий висновок зазначений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19.08.2020 у справі № 2-13112/10, провадження № 61-6385св20).

За змістом законодавства, аліменти є власністю дитини, а обов`язок суду полягає в першу чергу забезпечити дитині право на належне утримання.

Положеннями ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Вбачається, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою та другою ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

У частині третій статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №490/4522/16-ц від 04.07.2018, суд не вправі самостійно визначати спосіб стягнення аліментів.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить тільки від вибору одержувача аліментів.

Вирішуючи питання щодо розміру заявлених до стягнення аліментів з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, враховуючи, що спільна дитина сторін перебуває на повному утриманні позивачки, відповідач допомоги на утримання доньки не надає, хоча може та повинен її надавати, є працездатною особою та за твердженням позивачки працевлаштований (доказів протилежного суду не надано), доказів перебування на його утриманні інших осіб ним не надано (відповідач не подав належних письмових доказів неможливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі, не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивачки з позовом до суду у цій справі), а також беручи до уваги матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині у заявленому розмірі. Такий розмір аліментів на утримання дитини, виходячи із встановлених судом обставин, буде необхідним для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Позивачка також просить стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку.

Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини), в разі проживання з жінкою їхньої дитини, до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить їй незалежно від цієї обставини.

З урахуванням встановлених обставин викладених вище, а також враховуючи відсутність відомостей про доходи відповідача, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів на особисте утримання частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову і до досягнення дитиною трьох років. В іншій частині цих вимог необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 265, 268, 279, 280-282, 288, 289, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері до досягнення дитиною трьохрічного віку задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 %прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.11.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , аліменти на її утримання, в розмірі 1/6 частини від всіх видів його доходів, щомісячно, починаючи з 03.11.2023 року та до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку.

В іншій частині в позові відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь держави 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривні 20 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повні найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повний текст рішення підписано 12.02.2024.

Суддя М. М. Нарольський