Справа № 569/8766/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області

про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В засіданні приймали участь:

представник позивача: ОСОБА_2 ;

представник відповідача: Гордійчук О. М.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивач просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області №170-к від 17.04.2023 за підписом Голови Комісії з реорганізації управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області Савич Тетяни Олександрівни, яким вирішено звільнити її у зв`язку зі скороченням чисельності і штату працівників відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України; поновити її в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області на посаді аналогічній або рівнозначній посаді начальника відділу по роботі зі страхувальниками Рівненського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, тобто з 19.04.2023 по дату поновлення Позивача на посаді, виходячи з розрахунку 742,10 грн. середньоденної заробітної плати позивачки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 01.04.2019 вона обіймала посаду начальника відділу по роботі зі страхувальниками Рівненського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області, з якої була звільнена 18.04.2023 у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України. Так, в попередженні про наступне звільнення від 18.01.2023 №04-26-157 зазначалося про те, що згідно із наказами комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», комісії з реорганізації управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області скорочуються увесь штат та уся чисельність працівників, визначених штатними розписами управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Рівненській області та його відділень. Також у вказаному попередженні про звільнення зазначено, що оскільки скороченню підлягає весь штат та чисельність працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області та його відділень, інша робота в управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області та його відділеннях позивачці не пропонувалась. В той же час, у зв`язку з припиненням Фонду соціального страхування України та відповідною зміною повноважень Пенсійного фонду України до штатного розпису Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області введено (внесено, додано) нові посади, функціональні обов`язки працівників за якими, передбачають здійснення обов`язків, пов`язаних з питаннями загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виконання обов`язків пов`язаних зі здійсненням профілактики та розслідування нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів.

Вважає, що головою комісії з реорганізації Управління не забезпечено дотримання процедури вивільнення та працевлаштування позивачки у зв`язку з реорганізацією Управління. Її було звільнено з роботи з порушенням вимог ст. 40, 49-2 КЗпП України, оскільки не було запропоновано іншої посади на підприємстві-правонаступнику одночасно з попередженням про звільнення та голова комісії з реорганізації Управління діяла не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2023 року задоволено клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про закриття провадження у справі, провадження в справі закрито.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 02.11.2023 скасовано ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 липня 2023 року про закриття провадження в справі, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2023 року справу розподілено для розгляду судді Левчуку О.В.

Ухвалою суду від 14 листопада 2023 року прийнято до розгляду матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

13 грудня 2023 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому вказує, що законодавцем в особі Верховної Ради України прийнято рішення про припинення ФСС України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів з реорганізації ФСС України. Рішення про припинення ФСС України, прийняте ВР України, є чинним та у встановленому порядку неконституційним не визнавалося. Оспорюваний наказ №170-к від 18.04.2023 видано саме у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, що пов`язане із законодавчими змінами. Вказує, що звільнення позивача у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці відбулося в особливий період, яким є введений в Україні воєнний стан, а тому у роботодавця не виникло обов`язку дотримуватися порядку вивільнення працівників визначеному в частинах 1,2 та 3 ст. 49-2 КЗпП України. Разом з цим ГУ ПФ України в Рівненській області здійснювало пропозиції працівникам ФСС України в Рівненській області взяти участь у доборі на вакантні посади державної служби. Стверджує, що посади працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Рівненській області, на відміну від посад працівників ГУ ПФ України в Рівненській області, не належать до посад державної служби. На працівників ФСС України поширюється законодавство про працю.

18 січня 2024 року представником позивача подано додаткові пояснення, в яких вона вказує, що приєднавши некомерційну самоврядну організацію (ФССУ) до органу державної влади (ПФУ), як ВРУ так і КМУ не врегулювали питання щодо трудових відносин працівників з ФССУ, зокрема, не вирішувалося питання про їх переведення до ПФУ чи їх звільнення. Відтак застосуванню підлягають загальні норми законодавства України про працю. Так, аналізуючи підставу для звільнення передбачену п.1 ст. 40 КЗпП України доводить, що "неможливість" переведення на іншу роботу не може виникати внаслідок відсутності прямої норми законодавства, яка б передбачала процедуру переведення особи, що не є державним службовцем на посаду державної служби. Також зазначає про відсутність законодавчої заборони на переведення працівника без проведення конкурсу у випадку реорганізації юридичної особи (яка не є державним органом), основним завданням якої є реалізація від імені держави владних управлінських функцій, на посаду державної служби, до органу, приєднання якого здійснюється внаслідок реорганізації. Крім того, керуючись ч.5 ст. 10 ЗУ "Про правовий режим воєнного стану", стверджує про відсутність конкурсності відбору.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві.

Суд, заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 перебувала на посаді начальника відділу по роботі зі страхувальниками Рівненського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Рівненській області до 18.04.2023.

Наказом від 17.04.2023 № 170-к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 17.04.2023 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою винесення даного наказу зазначено попередження про наступне звільнення № 04-26-157 від 18.01.2023.

На виконання Закону №1105 (в редакції Закону №2620) КМ України прийнято постанову від 27.12.2022 №1442 «Питання припинення Фонду соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», якою передбачено припинити з 01 січня 2023 року, реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області.

Як встановлено судом, в попередженні про наступне звільнення від 18.01.2023 №04-26-157 зазначалося про те, що згідно із наказами комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України від 16.01.2023 №9-ОД «Про скорочення чисельності та штату працівників Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та працівників управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України», комісії з реорганізації управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Рівненській області скорочуються увесь штат та уся чисельність працівників, визначених штатними розписами управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Рівненській області та його відділень.

За приписами п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За змістом ст. 49-2 КЗпП України, про наступне звільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Судом встановлено, що в попередженні про звільнення від голови комісії з реорганізації УВД ФСС в Рівненській області від 18 січня 2023 року № 04-26-157, яке у строки передбачені законом було отримано ОСОБА_1 , вказано, що з 18 квітня 2023 року посада, яку обіймає позивачка буде скорочена. Оскільки скороченню підлягає весь штат та чисельність виконавчої дирекції, то інша робота не пропонується.

Таким чином, УВД ФСС в Рівненській області були виконані вимоги ст. 40, 49-2 КЗпП України.

Слід зазначити, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Твердження позивача про обов`язок правонаступника роботодавця запропонувати вакантні посади в Головному управлінні Пенсійного фонду України суд вважає необґрунтованими, оскільки вакантними є посади державної служби, а тому для їх зайняття кандидат повинен відповідати вимогам викладеним у Законі України «Про державну службу». При цьому, на державного службовця поширюються обмеження запроваджені для уникнення конфлікту інтересів, суміщення державної служби з іншими видами діяльності.

Крім того, відповідно до ч. 2, 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Фонд є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, символіку, яка затверджується його правлінням. Фонд набуває прав юридичної особи з дня державної реєстрації у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Згідно пункту 14 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2014 року № 280, Пенсійний фонд України є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках.

Прийнявши рішення про припинення ФСС України, законодавцем не було визначено спеціального механізму переведення працівників ФСС України, на яких поширюється законодавство про працю, на посади державної служби в Пенсійному фонді України чи його територіальних управліннях, а тому при вирішенні цього спору слід дотримуватись балансу загальних норм трудового права та спеціальних норм права регламентуючих порядок прийняття та проходження публічної служби.

Відпвоідно до вимог ч. 5 ст.10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства. встановленими щодо відповідних посад.

Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування.

Спрощення процедури прийняття на посади державної служби під час воєнного стану не свідчить про можливість прямого переведення на посаду державної служби з ігноруванням інших вимог викладених у вищезазначеній нормі закону.

Матеріалами справи стверджується, що ГУ ПФУ в Рівненській області неодноразово надсилались пропозиції та повідомлення до УВД ФССУ в Рівненській області про можливість вивільнюваним працівникам прийняти участь у доборі та зайняти вакантні посади державної служби на період воєнного стану.

Неотримання ОСОБА_1 при її звільненні з роботи бажаного для неї результату, а саме отримання роботи в ГУ ПФУ не свідчить про порушення її трудових прав.

Враховуючи конкуренцію загальних норм трудового права та спеціального, стосовно прийняття та проходження публічної служби, для його врегулювання позивачу необхідно було виконати вимоги ч.5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Проте, ОСОБА_1 не було вчинено активних дій для отримання бажаної роботи, а обрано тип поведінки у відносинах з правонаступником роботодавця пасивного очікування на автоматичне переведення її на рівнозначну посаду в ГУ ПФУ в Рівненській області, який є юридичною особою публічного права, а аналогічні посади рівня начальника відділу, на яку вона претендувала, є посадами державної служби, що суперечить ч.5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та в цілому Закону України «Про державну службу».

Відповідно на виконання вимог ОСОБА_1 , ГУ ПФУ не могла бути введена до штату, який затверджується ПФУ, в установі яка є підрозділом органу виконавчої влади і є юридичною особою публічного права, посада аналогічна тій, яку обіймала позивач в УВД ФССУ в Рівненській області в некомерційній самоврядній організації, яка не підпадає під дію норм Закону України «Про державну службу».

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача роботодавцем не було допущено порушень трудового законодавства, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (м.Рівне, вул.Борисенка Олександра, 7, ).

Повне судове рішення складене та підписане 09.02.2024.

Суддя Левчук О. В.