Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ГуденкоО.А., при секретарі - ПоздняковуЄ.В.,

за участі позивача та представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чорноморський національнийуніверситет імені Петра Могили про виплату компенсації за житло,

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 2351038,00 грн компенсації вартості житла, 81351,00 грн неустойки за невиконання зобов`язань, 175793, 00 грн витрат на наймання (оренду) житла за період з травня 2022 року до жовтня 2023 року, 50 000,00 грн моральної шкоди та суми сплаченого судового збору 13420,00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, щоу квітні 2006 року був запрошений на роботу до Миколаївського державного гуманітарного університету імені Петра Могили (надалі перейменованому в Чорноморський державний університет імені Петра Могили та в Чорноморський національний університет імені Петра Могили) через нестачу науково-викладацьких працівників на юридичному факультеті, у зв`язку з чим позивач переїхав з м. Харкова до м. Миколаєва.

07 квітня 2006 року позивач уклавіз відповідачем контракт №63/06 з науково-педагогічним працівником закладу освіти, що є у загальнодержавній власності (надалі іменується як трудовий контракт).

Відповідно до п. 5.13 трудового контракту відповідач зобов`язався надати позивачу в термін до 01 вересня 2006 року житло загальною площею не менше 80 метрів квадратних, придатне для проживання та таке, що може бути в подальшому приватизоване науково-педагогічним працівником у відповідності до чинного законодавства про приватизацію чи передане іншим способом науково-педагогічному працівнику у власність в безоплатному порядку.

У свою чергу позивач гарантує переїзд з міста Харків до міста Миколаєва, та якісне виконання протягом дії контракту № 63/06 від 07.04.2006 покладених на нього трудових обов`язків науково-педагогічного працівника у відповідача.

З метою визначення порядку виконання зобов`язань відповідача про забезпечення житлом запрошеного з іншої місцевості працівника, між позивачем та відповідачем 29.05.2007 укладений Додатковий договір до трудового контракту (надалі іменується якДодатковий договір), якимвстановлено порядок сумісного завершення реконструкції та передачі у власність позивачу житлового приміщення загальною площею 80,22 м2, визначеного на плані другого поверху плану реконструкції гуртожитку під житловий будинок 23-ПР.06.00 як квартира АДРЕСА_1 .

Додатковим договором передбачений обов`язок відповідача передати Квартиру у власність позивача до 31 серпня 2011 року, а до передачі Квартири у власність- надати її для проживання позивачу із сім`єю як відомче житло, що належить відповідачу.

Так само, передбачено, що відповідач має передати Квартиру позивачу шляхом надання дозволу (згоди) на безоплатну приватизацію Квартири або відчуження Квартири на користь позивача на безоплатній основі та у спосіб, прямо не заборонений законодавством. За умов виконання позивачем обов`язків, передбачених контрактом № 63/06 від 07.04.2006 та цим Додатковим договором, квартира не може бути передана в користування або у власність будь-якій іншій особі, крім позивача та членів його сім`ї.

Позивач як науково-педагогічний працівник, у свою чергу, зобов`язався: перебувати у трудових відносинах із відповідачем не менше строку дії трудового контракту до 31 серпня 2011 року, при отриманні квартири провести внутрішні оздоблювальні роботи, необхідні для приведення квартири у стан, придатний для проживання, використовувати житло за цільовим призначенням, сплачувати всі комунальні послуги за користування квартирою, своєчасно виконувати поточний ремонт квартири за власний кошт тощо.

Свої зобов`язання за трудовим контрактом та Додатковим договором позивач виконав.В період з 07.04.2006 до 26.09.2016 позивач перебував у трудових відносинах та більше 10 років сумлінно виконував свої зобов`язання перед відповідачем за трудовим контрактом працював на посаді доцента кафедри, завідувача кафедри мав заохочення від відповідача, зауважень та стягнень не мав, виконав свої зобов`язання із приведення квартири до стану, придатного для проживання, шляхом виконання будівельно ремонтних робіт, зареєструвався у наданій квартирі та постійно проживав у ній разом із сім`єю, сплачував комунальні послуги та проводив поточний ремонт.

Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 16.05.2014 № 446 на прохання ЧНУ ім. П. Могили з будинка за адресою: АДРЕСА_2 , був знятий статус гуртожитку.

Наказом Міністерства освіти і науки від 14.06.2016 квартирний (багатоповерховий) житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 закріплений на праві господарського відання за ЧНУ ім. П. Могили.

Також. згідно із листом Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 2444/02.02.02-440/02.11/1422 від 15.06.2022 квартира АДРЕСА_1 не має статусу службового житла.

Водночас, відповідач не виконав встановлені зазначеними правочинами зобов`язання із передачі у власність до 31 серпня 2011 року позивачу Квартири АДРЕСА_1 , де проживав позивач і його сім`я, чим порушив пункт 5.13 трудового контракту та пункт 2.1. Додаткового договору. Квартира АДРЕСА_1 , не зважаючи на численні звернення позивача до цього часу не передана у власність позивача, ніякі заходи для передачі квартири відповідачем не здійснювались.

Листом №1/3-518-08 від 06.07.2023 відповідач вчергове відмовив позивачу у наданні необхідних документів на приватизацію квартири. Більш того, скориставшись тимчасовою відсутністю позивача та членів його сім`ї у Квартирі через війну та активні бойові дії на підступах до ОСОБА_3 , без згоди позивача та без відповідного рішення суду, у травні 2022 року відповідач зламав вхідні двері до квартири, замінив дверні замки, на свій розсуд розпорядився майном позивача, що знаходилось у житлі, надав для проживання квартиру іншим особам, чим створив позивачу перешкоди для користування житлом.

Оскільки пунктом 6.4. Додаткового договору встановлено зобов`язання відповідачау разі невиконання взятих на себе зобов`язань щодо передання квартири у власність працівника (позивача), сплатити позивачу грошову компенсацію, позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою про виплату компенсації за житло. Листом №1/3-768-08 від 04.10.2023 відповідач у сплаті компенсації відмовив.

Таким чином, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх прав і законних інтересів з вимогою сплати 2 351038, 00 грн компенсації за житло, розмір якої визначений із врахуванням п.6.4. Додаткового договору.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач надав суду розрахунок та Звіт з незалежної оцінки оціночної (ринкової) вартості трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , здійсненої Експертно-діловим центром «Лідер» 06.09.2023, ринкова вартість об`єкта оцінки загальною вартістю 77,9 кв. м. житловою площею 51,1 кв.м., яка складає 1 857 320 грн - станом на 06.09.2023 року.

Також позивач просить стягнути з відповідачапередбачену п. 6.5. Додаткового договору неустойку за порушення строків передачі квартири у власність в сумі 81351, 00 грн, відшкодування витрат на наймання (оренду) житла за період з травня 2022 року до жовтня 2023 року в сумі175 793, 00 грн таморальної шкоди, спричиненоїбездіяльністю та діями відповідача в сумі 50 000, 00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2023 року головуючим по справі визначено суддю ГуденкоО.А.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

У січні 2024 року надійшов відзив на позов від відповідача, в якому визнають вимоги позову частково в сумі 1 857 320, 00 грняк компенсацію вартості житла. У задоволенні інших позовних вимог просять відмовити за їх безпідставністю та недоведеністю. Зазначають, що відсутні підстави для стягнення 493 718,48 грн податків і зборів, включених до вартості компенсації, оскільки позивач не може бути обізнаний про точну вартість квартири, яку придбає, а отже на даний час визначити суму податків та зборів не є можливим.

Проти стягнення неустойки в сумі 81351,00 грн заперечують з тих підстав, що невиконання відповідачем зобов`язань щодо передачі житла у власність позивача відбулося з незалежних від відповідача причин, а не з вини відповідача, оскільки законом встановлена заборона на відчуження майна вдержавного навчального закладу. Зазначають, що позивач вже звертався до суду щодо визнання права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 , проте рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 29.10.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено, постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.07.2020 рішення суду залишено без змін.

Відповідач також заперечує проти відшкодування витрат на оренду житла в сумі 175 793, 00 грн, оскільки позивач орендує житло у місті Києві у зв`язку з характером своєї роботи. Також відповідач заперечує проти відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн, оскільки, на думку відповідача, ніяких протиправних дій щодо позивача не здійснював.

В січні 2024 року надійшла відповідь позивача на відзив, в якому позивач наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог, вказує на те, що порядок розрахунку суми компенсації прямо передбачений п.6.4. Додаткового договору, а також на ту обставину, що маючи визначене договором діюче зобов`язання на передачу квартири у власність позивача, відповідач протягом тривалого строку не вчинив ніяких дій, направлених на виконання зобов`язання на створення органу приватизації, на передачу житла у комунальну власність громади м.Миколаєва тощо.

Також до початку підготовчого провадження у справі від позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач остаточно просить суд стягнути на свою користь з відповідача2 543949, 30 грн компенсації вартості житла, 89834, 50 грннеустойки за невиконання зобов`язань, 175 793, 00 грн витрат на наймання (оренду) житла за період з травня 2022 року до жовтня 2023 року, 50 000,00 грн моральної шкоди та суми сплаченого судового збору 15140,00 грн.

Позивач обґрунтував збільшення позовних вимог тією обставиною, що передбачена п. 6.4 Додаткового договору грошова компенсація визначається на момент повної її сплати.На даний час, у зв`язку із зміною економічних чинників ринкова вартість житла значно збільшилась,і згідно Звіту з незалежної оцінки оціночної (ринкової) вартості квартири за адресою: АДРЕСА_3 , здійсненого оцінювачем - ПП «Експертно-діловий центр Лідер» станом на 13.01.2024, склала 2 009 720 грн 00 коп., що вплинуло на розрахунок компенсації за житло та на розрахунок неустойки за невиконання умов додаткового договору, що вплинуло на розрахунок компенсації за житло та на розрахунок неустойки за невиконання умов додаткового договору.

Від відповідача надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому визнав позовні вимоги в частині сплати компенсації за житло, враховуючи необхідні податки та збори ,в сумі 2 512150 грн 00 коп. В іншій частині проти позову заперечував.

Позивач 02.02.2024 року надав до суду відповідь на відзив на заяву про збільшення позовних вимог, підтримав свої позовні вимоги в частині компенсації в сумі 2 512 150 грн 00 коп, з урахуванням оціночної (ринкової) вартості житла 2 009 720 грн 00 коп та податків і зборів в розмірі 502430 грн 00 коп.

В частині вимог про стягнення 89834 грн 50 коп неустойки за невиконання зобов`язань, 175 793 грн 00 коп витрат на наймання (оренду) житла за період з травня 2022 року по листопад 2023 року, 50 000 грн 00 коп моральної шкоди позивач відмовився від позову.Витрати по сплаті судового збору просив покласти на позивача.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За такого, суд вбачає підстави для ухвалення судом рішення за наслідками підготовчого провадження.

В підготовчому судовому засіданні позивач підтримав свою заяву від 02.02.2024 року, підтвердив відмову від частини позовних вимог, просив задвольнити його позов в частині, в якій він визнаний відповідачем. Наслідки відмови від позову судом позивачу роз`яснені та йому зрозумілі.

В підготовчому судовому засіданні представник відповідача підтримав відзив на заяву про збільшення позовних вимог, підтвердив, що відповідач визнає позов в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_2 з Чорноморського національного університету імені Петра Могили 2 512 150 грн компенсації за неотримане житло. Наслідки визнання позову судом відповідачу роз`яснені та їй зрозумілі.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

07 квітня 2006 року між Миколаївським державним університетом ім.Петра Могили (відповідачем) та ОСОБА_2 (позивачем) укладено контракт №63/06 з науково-педагогічним працівником закладу освіти, що є у загальнодержавній власності ( далі трудовий контракт) на строк до 07 квітня 2011 року. Надалі строк трудового контракту у відповідності до п.6.1. трудового контракту був продовжений на наступний строк до 07 квітня 2016 року.

Пунктом 1.2. вищезазначеного контракту встановлено, що він є особливою формою трудового договору. На підставі контракту виникають трудові відносини між науково-педагогічним працівником і закладом освіти в особі його керівника. Звільнення з посади керівника закладу не є підставою для розірвання контракту з науково-педагогічним працівником.

Розділом 3 трудового контракту передбачені обов`язки, які зобов`язаний забезпечити науково-педагогічний працівник (позивач) рівень викладання предмета за фахом, який відповідає державному стандарту якості освіти, з метою забезпечення підготовки спеціалістів відповідного рівня кваліфікації та підготувати конспекти лекцій з курсів, що викладаються відповідно до навчального плану, розподілу навантаження, робочої навчальної програми та індивідуального плану, підготовку методичних розробок, участь у проведенні науково-дослідної роботи за затвердженою тематикою відповідно до індивідуального плану тощо.

Розділом 5 трудового контракту передбачені зобов`язання університету (відповідача). Зокрема, відповідно до п.5.13 трудового контракту відповідач зобов`язаний надати позивачу в термін до 01 вересня 2006 року житло загальною площею не менше 80 м2 , придатне для проживання та таке, що може бути в подальшому приватизоване науково-педагогічним працівником у відповідності до чинного законодавства про приватизацію чи передане іншим способом науково-педагогічному працівнику у власність в безоплатному порядку.

З метою визначення порядку виконання зобов`язань про забезпечення житлом запрошеного з іншої місцевості (м.Харків) Працівника, прийнятих на себе Університетом відповідно до гарантійного листа №1/1/453 від 15.03.2006 та п.5.13. трудового контракту, 29травня 2007 року між тими ж сторонами було укладено Додатковий договір.

Відповідно до пункту1.Додаткового договору цим Договором визначено порядок сумісного завершення реконструкції та передачі у власність позивачу житлового приміщення загальною площею 80,22 м2, визначеного на плані другого поверху плану реконструкції гуртожитку під житловий будинок 23-ПР.06.00 як квартира АДРЕСА_1 та гарантії якісного виконання Працівником взятих на себе трудових обов`язків на протязі всього строку дії трудового контракту № 63/06 від 07.04.2006.

Пунктом 2.1. Розділу «Основні умови`додаткового договору передбачено, що Університет зобов`язується передати Квартиру у власність Працівника до 31 серпня 2011 року. За домовленістю сторін вказаний строк може бути скорочений. Пропущення цього строку не припиняє даного зобов`язання.

Таким чином, єдиною умовою, визнаною сторонами, необхідною для набуття права власності на квартиру, визначено факт якісного виконання працівником трудових обов`язків протягом строку дії трудового контракту №63/06 з науково-педагогічним працівником закладу освіти, що є у загальнодержавній власності.

Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. Додаткового договору встановлено, що Університет передає квартиру у власність Працівнику,якого запрошено на роботу з іншої місцевості у зв`язку з нагальною потребою Університету в науково-педагогічних кадрах з метою проходження державного ліцензування та акредитації юридичного факультету Університету та для забезпечення навчального процесу на зазначеному факультеті. Університет передає Квартиру у власність Працівнику безоплатно, в якості безумовно визнаної компенсації Працівнику витрат, упущеної вигоди, незручностей та відмови від прав, що пов`язані з переїздом Працівника з іншої місцевості витрати на переїзд та влаштування, перевезення сім`ї та майна, моральні страждання, тимчасове, до отримання житла, роздільне проживання від сім`ї, звільнення з попереднього місця роботи, зняття Працівника, у зв`язку з переїздом до м. Миколаєва з квартирного обліку потребуючих покращення житлових умов, на якому Працівник перебував з 1997 року за попереднім місцем проживання та роботи, відмови від служби в ОВС та пов`язаного права на раніше отримання пенсії інших несприятливих наслідків для Працівника, що прямо не передбачені в цьому пункті додаткового договору, але прямо чи непрямо пов`язані з переїздом та працевлаштуванням Працівника в Університет.

Згідно із підпунктом2.1.2 пункту 2.1.Додаткового договору Університет передає Квартиру Працівнику одним із таких способів: надання дозволу (згоди) на безоплатну приватизацію Квартири; відчуження Квартири на користь Працівника на безоплатній основі та у спосіб, прямо не заборонений законодавством.

Пунктом 2.2. Додаткового договору встановлено, що до настання строку передачі квартири у власність, зазначеного, у п. 2.1. цього Додаткового договору, Університет зобов`язується до 01 жовтня 2007 року надати працівнику квартиру у користування за договором найму жилого приміщення як відомче житло, що належить Університету на підставі ордеру Міськвиконкому Миколаївської міської ради.

Пунктом 2.4. Додаткового договору визначено, що за умов виконання Працівником обов`язків, передбачених контрактом № 63/06 від 07.04.2006 та цим Додатковим договором, квартира не може бути передана в користування або у власність будь-якій іншій особі, крім зазначених у цьому Договорі осіб.

Розділом 3 Додаткового договору передбачено порядок передачі та завершення реконструкції квартири, визначено обов`язки сторін із проведення будівельних та оздоблювальних робіт.

Пунктом 3.9. Додаткового договору встановлено, що Університет у строк не пізніше, ніж 07 лютого 2011 року оформлює документи, необхідні для передачі квартири у власність Працівника відповідно до п.п.2.1.-2.1.4. за домовленістю Сторін вказаний строк може бути скорочений. Пропущення цього строку не припиняє даного зобов`язання.

Підпунктом 4.2.1. пункту 4.2. Додаткового договору передбачено, що Працівник, у свою чергу, згідно із умовами Додаткового договору, зобов`язується: перебувати у трудових відносинах із відповідачем не менше строку дії трудового контракту до 31 серпня 2011 року.

Пунктом 6.4. Додаткового договору передбачено, у разі, якщо Університет не виконує взятих на себе зобов`язань щодо передання Квартири у власність працівника (позивача), Університет має сплатити Працівнику грошову компенсацію в сумі, яка дозволяє, після сплати всіх податків, зборів та внесків, передбачених законодавством, придбати аналогічне житло за ринковою вартістю, визначеною на момент повної сплати компенсації. Університет також компенсує інші витрати, понесені Працівником у зв`язку з невиконанням Університетом взятих на себе зобов`язань.

Пунктом 6.5. Додаткового договору передбачено, що у разі, якщо Університет не дотримується строків передачі квартири у власність Працівника, Університет сплачує Працівнику 0,03 процента від середньої ринкової вартості квартири за кожний повний місяць прострочення, а також в повному обсязі витрати на наймання (оренду) житла, проведення ремонту тощо. Сплата зазначених сум не позбавляє Університет обов`язку надати працівнику квартиру у користування за договором найму жилого приміщення та наступної передачі Квартири у власність Працівника.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем з 07 квітня 2006 року до 26 вересня 2016 року на посадах доцента кафедри державно-правових наук, завідувача кафедри конституційного та адміністративного права і процесу, що підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

Рішенням спільного засідання профкому і ректорату МДГУ ім. П. Могили, оформленого протоколом № 16 від 27.12.2007 «Про розподіл квартир у реконструйованому гуртожитку по АДРЕСА_2 , переобладнаного за рахунок спеціального фонду Державного бюджету під відомче житло для забезпечення професорсько-викладацького складу університету з урахуванням поданих заяв», позивачу для проживання надана відомча квартира АДРЕСА_4 у вказаному будинку.В подальшому Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 16.05.2014 № 446 на прохання ЧНУ ім. П. Могили з будинку за цією адресою був знятий статус гуртожитку.

Наказом Міністерства освіти і науки від 14.06.2016 квартирний (багатоповерховий) житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 закріплений на праві господарського відання за ЧНУ ім. П. Могили.

Згідно листа Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 2444/02.02.02-440/02.11/1422 від 15.06.2022 квартира АДРЕСА_1 не має статусу службового житла.

Позивач виконав свої зобов`язання із приведення квартири до стану, придатного для проживання, шляхом виконання внутрішніх будівельних та оздоблювальних робіт, зареєструвався у наданій квартирі, постійно у ній проживав, сплачував комунальні послуги,що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

З урахуванням факту дотримання та виконання позивачем умов укладених договорів, у позивача виникло право вимагати передання йому у власність спірної квартири і таке право ґрунтується насамперед на принципі свободи договору (статті 3, 627 ЦК України) та загальному імперативі про обов`язковість договору до виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у Постанові Об`єднаної палати КЦС Верховного Суду від 06.11.2023 у справі № 296/8558/21.

Відповідач своїх зобов`язань із передачі квартири у власність позивача до 31 серпня 2011 року не виконав та продовжує не виконувати, чим порушив положення пунктів 2.1., 2.1.1., 2.1.2. Додаткового договору.

Листом№1/3 518-08 від 06.07.2023 відповідач відмовив позивачуу здійсненні заходів для приватизації житла.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань із передачі квартири у власність позивач звернувся до відповідача з вимогою про сплату компенсації, передбаченої п. 6.4. Додаткового договору. Листом від 04.10.2023 за №1/3-768-08 у сплаті компенсації відповідач відмовив.

Відповідно доЗвіту з незалежної оцінки оціночної (ринкової) вартості квартири за адресою:

АДРЕСА_3 , здійсненого оцінювачем - ПП «Експертно-діловий центр Лідер» станом на 13.01.2024, оціночна (ринкова) вартість складає 2 009 720 грн 00 коп. Зазначена вартість використана позивачем для здійснення розрахунку вартості компенсації.

Також, до складу компенсації на дотримання вимог пункту 6.4. додаткового договору включено суму податків 502 430 грн 00 коп, а саме податок на доходи фізичних осіб, згідно з п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу Україниза ставкою податку 18% бази оподаткування 452187,00 грн, військовий збір згідно з п.п. 1.1 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України за ставкою 1,5% 37682, 25грн, 0,5 ставки держмита при покупці нерухомості (0,5%) у відповідності

до ст. 3 Закону України «Про державне мито» 12 560, 75 грн.

Таким чином, загальний розмір компенсації складає 2 512 150 грн 00 коп.

Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк.Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частиною 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання;3) сплата неустойки;4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (див., серед багатьох інших джерел, рішення ЄСПЛ від 13.05.2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява № 19009/04, п. 50, рішення від 02.12.2010 у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03. п. 41).

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша-третя статті 77 ЦКП України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, та установивши, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за Додатковим договором до трудового контракту між Миколаївським державним гуманітарним університетом ім. Петра Могили та ОСОБА_2 №63/06 щодо передачі у власність позивача квартири АДРЕСА_1 , а також, насамперед, враховуючи визнання позову в цій частині відповідачем,суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За такого, 7570, 00 грнсудового збору слід повернути позивачеві з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 12,13, 18, 79-81, 141, 200,206, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_2 відпозовних вимог до Чорноморського національного університету імені ПетраМогили в частині вимог про стягнення 89834,50 грн неустойки за невиконання зобов`язань, 175 793 грн витрат на оренду житла за період з травня 2022 рокупо листопад 2023 року, 50 000 грн моральної шкоди.

Позов ОСОБА_2 до Чорноморський національний університет імені Петра Могили про виплату компенсації за житло задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 ( НОМЕР_1 ) з Чорноморського національного університету імені Петра Могили () 2 512 150 (два мільйона п`ятсот дванадцять тисяч стоп`ятдесят ) гривень.

Повернути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 7570 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку поданняапеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не булоподано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано,набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови увідкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постановисуду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12 лютого 2024 року.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО