РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Мордухович К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

19.10.2023 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з позовними вимогами до ОСОБА_2 , в яких просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, в розмірі 1/5 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона має сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Позивач є пенсіонеркою за вислугою років, має невеликий розмір пенсії, важкохвора з діагнозом: «Негоджкінська периферична панікулоподібна Т-клітина лімфома з цитотоксичних Т- лімфоцитів з специфічним ураженням шкіри, печінки, селезінки, кісткового мозку», у зв`язку з чим проходить тривале та вартісне лікування, потребує постійного лікування та догляду з боку єдиного сина - ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на її утримання, до якого входить лікування від тяжкої хвороби, житлово- комунальні послуги та інші витрати.

Ухвалою суду від 26.10.2023 провадження по даній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності, позов просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав через канцелярію суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив судове засідання проводити за його відсутності..

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є матір`ю відповідача ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Палацом новонароджених м. Харків.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером за віком згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Пенсійного фонду України

Згідно Консультативного висновку спеціаліста від 04.08.2020, довідок про проведення хіміотерапії, позивач має онкологічне захворювання.

Позивач зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання, як хворої матері не надає.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною 1 статті 204 Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 201 Сімейного кодексу України, обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Таким чином, моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Сам факт непрацездатності батьків не є безумовною підставою для виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьк Бом доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Тому при вирішенні спору необхідно враховувати розмір такого державного утримання і ставити його у залежність із прожитковим мінімумом.

Непрацездатними визнаються особи, що досягли пенсійного віку та інваліди I, II та III груп.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги беруться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід, тощо.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц, провадження № 61-2386сво19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 вересня 2019 року, справа № 210/2171/16-ц, провадження № 61-20845св18; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року, справа № 301/1359/16-ц, провадження № 61-14991св18; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року, справа № 401/1222/18, провадження № 61-15147св19; постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 грудня 2019 року, справа № 569/14108/17, провадження № 61-12448св19.

Згідно статті 205 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. При цьому судом враховуються всі інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, згідно з ч. 2 ст.205 СК України при визначення розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Таким чином, непрацездатним і таким, що потребують матеріальної допомоги батькам, надається право звернутися до суду за примусовим стягненням аліментів зі своїх дітей. Обов`язок виплачувати аліменти своїм батькам в судовому порядку може бути покладено тільки на повнолітніх дітей.

Суд, враховує обставини справи, що позивач є пенсіонером за віком має онкологічне захворювання, тобто в правовому розумінні непрацездатна, отримує мінімальну пенсію, якої не вистачає для життя та сплати комунальних послуг, доказів неможливості сплати аліментів на утримання матері на надано, тому приходить до висновку, що остання потребує утримання від свого сина ОСОБА_2

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України - У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі.

На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, визнання відповідачем позовних вимог, суд погоджується із вимогами позивача та задовольняє їх у повному обсязі.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 202-205 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12,13,81,141,259,263267,274,430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) аліменти на користь матері ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), в розмірі 1/5 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позову, тобто з 19.10.2023 року.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя :