Справа № 761/2678/23
Провадження № 2/761/5083/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участі секретаря Решти Д.О.,

представників позивача Карпухіна Я.В. ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська пересувна механізована колона-2" до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона - 2» (далі по тексту - позивач) звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 (далі по тексту - третя особа), про стягнення відшкодування та усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням.

Звернення до суду мотивовано тим, що відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року у справі №761/35482/18-ц приміщення 61а у будинку АДРЕСА_1 витребувано з чужого незаконного володіння та повернуто у власність позивача. 01.09.2022 року представниками товариства було встановлено, що у відповідності до договору оренди від 25.05.2021 року, орендарем вказаного вище приміщення є відповідач. Позивач, як зазначено у позові, повідомив відповідача про зміну власника приміщень та роз`яснив необхідність сплати орендної плати в подальшому на його користь. Проте, відповідачем орендна плата за вересень та половину жовтня 2022 року не вносилась, у зв`язку з чим, виникла заборгованість по орендній платі у розмірі 33 000,00 грн. Позивач також просив стягнути неустойку за час прострочення повернення приміщення за період з середини жовтня 2022 року по січень 2023 року включно у розмірі 154 000,00 грн. Крім того, у зв`язку з систематичними порушеннями договору оренди, позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив вважати припиненим договір оренди, здійснити повернення приміщення та оплатити весь час користування приміщенням. Проте, відповідачем вимоги позивача не виконані, що стало передумовою для звернення до суду з позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2023 року для розгляду цивільної справи №761/2678/23 визначено суддю Шевченківського районного суду міста Києва Романишену І.П.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09.02.2023 року відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 31.05.2023 року позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача орендну плату за період з 01 вересня 2022 року по 11 жовтня 2022 року у розмірі 29 806,45 грн, неустойку за період з 14 жовтня 2022 року по 23 січня 2023 року у розмірі 146193,55 грн, а разом 176 000,00 грн., а також усунути перешкоди у користуванні ТОВ «Київська пересувна механізована колона - 2» приміщенням 61а в будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_3 здійснити повернення нежитлового приміщення 61а в будинку АДРЕСА_1 власнику ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2».

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.12.2023 року скасовано заочне рішення та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

08.01.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача не погоджуючись з відповідними позовними вимогами наголосила увагу на наступному.

Так, до позовної заяви належні та допустимі докази, які могли підтвердити факт письмового повідомлення відповідача 01.09.2022 року про зміну власника спірного приміщення та надання реквізитів на перерахування орендної плати, надано не було. З боку позивача відсутні належні та послідовні дії, які виразилися в недотриманні ним своїх обов?язків по відношенню до орендаря (відповідача). Відсутність доказів направлення письмового повідомлення про зміну власника, форму, порядок та реквізити на оплату орендної плати свідчить про недотримання позивачем вимог ст. 516 ЦК України. В запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення від 29.11.2023 року позивач стверджує, що після повідомлення відповідача про зміну власника приміщення було розпочато перемовини щодо укладання нового договору і через надмірне затягування з боку відповідача новий договір не було підписано. При цьому, одночасно з позовом доказів складання та направлення будь-якого проекту договору на адресу відповідача надано не було. Так само, як не було надано письмових доказів на підтвердження переходу права власності до позивача (в даному випадку це міг бути виключно витяг з Державного реєстру речових прав). При цьому, відповідно до пункту 6.3. договору оренди станом на день підписання договору ОСОБА_3 сплатила на користь ОСОБА_4 орендну плату за перший та останній місяць оренди приміщення у розмірі 44 000,00 грн. Отже, позивачем неправомірно не враховано оплату за останній місяць, яка була здійснена на користь ОСОБА_4 в момент підписання Договору оренди приміщення. Отже, вимоги позивача про стягнення орендної плати є безпідставними.

Представник відповідача зазначає, що позивач не надав доказів отримання позивачем листів, які позивач додає в якості доказів до позовної заяви. При цьому, позовні вимоги викладені у формі стверджування: відповідач отримала листи та не виконала вимоги позивача, що не відповідає дійсності. Оскільки, з часу направлення листів пройшло більше ніж 6 місяців, сторона відповідача позбавлена можливості отримати інформацію про рух кореспонденції, яку, як зазначає позивач, було скеровано на адресу відповідача. Отже, докази отримання чи неотримання поштових відправлень на сьогодні можуть бути надані виключно позивачем. Відповідач стверджує, що жодного листа від позивача отримано не було. Наголошено увагу на тому, що фізичні особи вільного доступу до Державного реєстру прав у зв?язку із введенням воєнного стану не мали на підставі постанови КМ України від 06.03.2022 року №209, що спростовує твердження позивача про те, що відповідач могла отримати інформацію про нового власника орендованого приміщення.

Відповідач стверджує, що в середині жовтня 2022 року спірне приміщення було нею звільнено і ніщо не заважало позивачу розпоряджатися своєю власністю. В листі від 29.09.2022 року позивач прохав звільнити приміщення до 13.10.2022 року, а потім, не прийнявши приміщення у визначені ним строки, надсилає другий лист через два місяці з вимогою повернути приміщення в строк до 31.12.2022 року. Хоча на той час, позивачу вже було достеменно відомо, про те, що приміщення звільнено. Той факт, що з 13.10.2022 року до 14.12.2022 року відсутня жодна реакція позивача на «неповернення» в обумовлені ним же строки спірного приміщення, свідчить про його ухилення від прийняття об?єкта оренди від відповідача після припинення ним же договору оренди, з огляду на те, що умовами договору не передбачено, хто саме складає акт прийому передачі майна, а також зважаючи на те, що приміщення може бути повернуто виключно за місцем його розташування, тобто як мінімум представники орендодавця повинні були 13.10.2022 року і в наступні дні з?явитися та пересвідчитися в тому, що приміщення звільнено або ні. Оскільки, приміщення було звільнено відповідачем і це дійсно так, а позивач стверджує протилежне, він діє недобросовісно та намагається безпідставно отримати неправомірну вигоду.

З урахуванням викладеного, відповідач вважає, що вимоги позивача є безпідставними та незаконними, відповідач звільнила приміщення в середині жовтня 2022 року. Тобто, з цього часу користування приміщенням з боку відповідача припинилося, підстави для стягнення неустойки за користування спірним приміщенням з відповідача відсутні як за фактом відсутності вини в діях ОСОБА_3 , так й за фактом відсутності у позивача прав на таку вимогу.

01.02.2024 року до суду надійшла заява представника позивача про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач виключив вимогу про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням та просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Київська пересувна механізована колона - 2» орендну плату за період з 01.09.2022 року по 11.10.2022 року у розмірі 29 806,45 грн, неустойку за період з 14.10.2022 року по 23.01.2023 року у розмірі 146193,55 грн.

У заяві про зміну предмета позову викладені наступні обставини спірних правовідносин.

Право власності на нежиле приміщення 61а в будинку АДРЕСА_1 позивачем було набуто позивачем за підсумками розгляду судами справи №761/35482/18-ц. 29.09.2022 року зареєстровано в державному реєстрі прав на нерухомим майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 308633438). Як з?ясувалося під час візиту представниками товариства до приміщення 01.09.2022 року, орендарем зазначених приміщень є ОСОБА_3 , яку було повідомлено про змін власника приміщень та надано підтверджуючі документи. В той же день відповідачем було надіслано директору ТОВ «КПМК-2» скан-копію договору оренди приміщення від 25.05.2021 року, який було укладено нею попереднім власником приміщення ОСОБА_4 . В подальшому, 05.09.2022 року у приміщенні відбулася наступна зустріч на якій були присутні гр. ОСОБА_3 , керівник та співробітники ТОВ «КПМК-2» та ОСОБА_4 , під час якої було встановлено: відсутність опалювального обладнання, некоректне здійснення роботи лічильників води та деякі інші недоліки. Сторонами було досягнуто домовленостей щодо наступного: гр. ОСОБА_3 продовжує користуватися приміщенням керуючись положеннями договору оренди; орендну плату за серпень 2022 року орендар сплачує на користь ОСОБА_4 ; орендну плату за вересень 2022 року орендар сплачує на користь ТОВ «КПМК-2» (або на користь ОСОБА_4 якщо така сплата відбудеться найближчим часом); з жовтня 2022 року орендар сплачує орендну плату виключно на користь ТОВ «КПМК-2» (на підставі зміненого діючого Договору оренди або ж укладеного нового Договору).

У зв`язку з систематичними порушеннями договору оренди приміщення, ТОВ «КПМК-2» вимушено було звернутися до орендаря 29.09.2022 року з листом №037/1 у відповідності до якого просило: вважати припиненим договір оренди приміщення з 11.10.2022 року (через 10 днів після надсилання цієї вимоги); в період з 11 по 13 жовтня 2022 року здійснити повернення приміщення 61а, яке розташоване в будинку АДРЕСА_1 власнику цих приміщень - ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2»; здійснити оплату на користь ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2» за весь час фактичного користування приміщенням, а саме: з 01.09.2022 року по дату його повернення. Також ТОВ «КПМК-2» звернулося до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м.Києві із заявою від 05.10.2022 №043 щодо сприяння припиненню порушень прав та законних інтересів власника, як власника нежилих приміщень 61а в будинку АДРЕСА_1 , що сталися з вини відповідача та сприянні у наданні безперешкодного доступу до приміщень представникам товариства. Надалі, з метою здійснення повернення керівництвом позивача здійснювалися неодноразові виїзди за адресою приміщення. Зокрема, 11 жовтня та 13 жовтня (про що складено відповідні акти), а також в інші дати (без складання актів).

Представник позивача зауважує, що орендодавцем не було сплачено орендну плату за користуванням приміщенням у розмірі 22000 грн. ні за серпень, ні за вересень, ані за жоден з наступних місяців - ні на користь позивача, ні на користь попереднього орендодавця ОСОБА_4 . Тобто, законні вимоги власника приміщення від 29.09.2022 року відповідач проігнорувала, приміщення не повернула та продовжила ним користуватися без внесення оплати за це. В подальшому, щоб присікти грубе порушення своїх прав та законних інтересів позивач повторно звернувся до відповідача з вимогою щодо негайного повернення приміщення та сплати орендної плати від 09.12.2022 року №052/1, яка була проігнорована, відповідач приміщення не повернула та продовжила ним користуватися без внесення оплати за це. Як наслідок, фактичний власник нежитлових приміщень був позбавлений можливості користуватись ним, отримувати від цього доход, який можна було одержати за звичайних обставин, якби право позивача не було б порушене, тому внаслідок неправомірної поведінки позивач поніс значні збитки.

Зі змісту заяви представника позивача про зміну предмету позову вбачається, що позивач додатково доповнив обставини спірних відносин, а також правове обґрунтування вимог, при цьому, матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просив прийняти судове рішення при зверненні до суду не змінилася, відтак одночасна зміна предмета і підстав позову не відбулася.

У постанові від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права».

06.02.2024 року до суду надійшла заява свідка, яка підписана генеральним директором ТОВ «КПМК-2».

Ухвалою суду від 07.02.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду по суті з урахуванням заяви про зміну предмету позову, яку прийнято до розгляду, а також долучених до неї доказів, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про виклик свідків.

Протокольною ухвалою суду від 29.02.2024 року відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження, допиту свідків.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наголосивши увагу на тому, що всі докази на обґрунтування заявлених вимог надано позивачем.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила, наголосивши на відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів повідомлення її довірительки про зміну власника нежитлового приміщення. Вважає, що позивач належними та допустимими доказами не довів суду заявлені ним підстави свого позову, процесуальна поведінка позивача відрізнялася суперечливістю та недобросовісністю, а докази, які надав позивач, суперечать твердженням позивача та зазначеним ним обставинам, та один одному.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову в жодне судове засідання не з`явилася, письмових пояснень щодо позову, відзиву до суду не направляла.

Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2» належить на праві приватної власності група приміщень №61-А (в літ А), загальною площею 101,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору міни №2242 від 07 серпня 2009 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 серпня 2022 року у справі №761/35482/18, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №308633438 від 31 серпня 2022 року.

25.05.2021 року між ОСОБА_4 (далі по тексту - орендодавець) та ОСОБА_3 (далі по тексту - орендар) укладено договір оренди приміщення, відповідно до умов якого орендодавець зобов`язався передати орендарю, а орендар зобов`язався прийняти у строкове платне користування приміщення для роботи та майно за адресою: АДРЕСА_3 (пункти 1.1., 1.2. договору).

Відповідно до пункту 1.3. договору орендар зобов`язався прийняти зазначене приміщення, своєчасно сплачувати орендну плату і комунальні послуги та після припинення цього договору повернути приміщення та майно, яке заходиться в ньому орендодавцю в стані, відповідно до стану на момент підписання цього договору.

Строк оренди приміщення починається з дати підписання акта приймання-передачі відповідно до пункту 2.1. договору та спливає 25 квітня 2024 року (включно) (пункт 5.2. договору).

Згідно пункту 5.3. договору договір припиняється в порядку, передбаченому чинним законодавством України, з наступних підстав: а) за згодою сторін, вчиненою у письмовій формі; б) закінчення строку оренди та повне виконання сторонами своїх зобов`язань за договором; в) знищення приміщення (пожежа, землетрус, вибух та ін.) або таке пошкодження приміщення, що унеможливлює його нормальне використання орендарем відповідно до умов договору; г) розірвання договору за рішенням суду; д) з інших підстав, передбачених чинним законодавством України; е) на вимогу орендодавця у разі несплати орендної плати та, або платежів за комунальні та інші послуги орендарем протягом місяця - через 10 днів з моменту надіслання орендодавцем такої вимоги; ж) у випадку невиконання орендарем обов`язку з перерахування орендної плати в строки, передбачені пунктом 6.3. цього договору; з) дія договору припиняється за згодою сторін, вчиненою у письмовій формі, за умови попередження про це заінтересованою стороною іншу сторону не пізніше, ніж за 30 календарних днів до дати припинення.

Відповідно до пункту 5.4. договору протягом 2 (двох) календарних днів після закінчення строку оренди орендар зобов`язаний повернути приміщення орендодавцю, а орендодавець зобов`язаний прийняти його на підставі акта повернення, який підписується сторонами.

Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення приміщення, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за час прострочення (пункт 5.7. договору).

У відповідності до пункту 6.1.1. договору згідно з умовами, перший рік оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату за користування приміщенням у розмірі 22000,00 грн за один повний календарний місяць оренди (ПДВ не нараховується), другий та послідуючі роки, але після закінчення карантину 25000,00 грн за один повний календарний місяць оренди (ПДВ не нараховується).

Згідно пункту 6.4. орендна плата сплачується у національній валюті України у вигляді авансових внесків за один місяць 25 числа кожного місяця. Якщо орендар закінчить експлуатацію наданих приміщень у неповний місяць, плата розподіляється пропорційно. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Факт приймання - передачі приміщення 61А у будинку АДРЕСА_1 сторонами договору підтверджено актом приймання-передавання орендованого приміщення від 25 травня 2021 року.

Судом встановлено, що позивач 30 вересня 2022 року засобами поштового зв`язку направив на адресу ОСОБА_3 лист-повідомлення за вих.№037/1 від 29 вересня 2022 року, в якому вимагав від останньої вважати припиненим договір оренди приміщення від 25 травня 2021 року з 11 жовтня 2022 року (через 10 днів після надсилання цієї вимоги); в період з 11 по 13 жовтня 2022 року здійснити повернення приміщення 61а, яке розташоване в будинку АДРЕСА_1 власнику цих приміщень - ТОВ «Київська пересувна механізована колона - 2»; здійснити оплату на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона - 2» за весь час фактичного користування приміщенням (з 01 вересня 2022 року по дату його повернення), а також роз`яснено, що в разі неповернення приміщень їх власнику до 13 жовтня 2022 року, після цієї дати товариство змушене буде вимагати сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати.

Наказом генерального директора ТОВ «КПМК-2» №51 від 06.10.2022 року "Про прийняття приміщення з оренди та проведення інвентаризації" утворено комісію у складі трьох осіб: генерального директора Карпухіна Ярослава Володимировича ; заступника генерального директора ОСОБА_5 ; інженера ОСОБА_6 .

Вказаним наказом доручено комісії наступні завдання:

- здійснити прийняття приміщення з орендного користування;

- провести інвентаризацію приміщення в строк до 13.10.2022 року;

- за результатом роботи комісії скласти відповідний акт.

11.10.2022 року та 13.10.2022 року комісією складено відповідні акти, відповідно до яких комісією, при прибутті за адресою розташування нежитлового приміщення було встановлено, що двері приміщення зачинені на ключ, дзвінок спрацьовує, але ніхто не відчиняє двері, прийняти приміщення від ОСОБА_3 з орендного користування неможливо, оскільки доступ до нього відсутній, причини відсутності орендаря невідомо.

У акті від 13.10.2022 року додатково зазначено, що ключів від приміщення ОСОБА_3 не передавала, технічний стан приміщення невідомий, провести інвентаризацію приміщення також неможливо.

Зважаючи, що відповідачем вимоги, викладені у листі - повідомленні від 29 вересня 2022 року за вих.№037/1, не виконані, позивач 14 грудня 2022 року засобами поштового зв`язку направив на адресу відповідача вимогу щодо негайного повернення приміщення та сплати орендної плати від 09 грудня 2022 року за вих.№052/1, в якій останній вимагав від відповідача негайно в термін до 31 грудня 2022 року здійснити повернення приміщення 61а, яке розташоване в будинку АДРЕСА_1 власнику цих приміщень - ТОВ «Київська пересувна механізована колона - 2», яке утримується без законних на те підстав; сплатити орендну плату за вересень та половину жовтня 2022 року у розмірі 33000,00 грн, а також неустойку за час прострочення повернення приміщення за 2,5 місяці у розмірі 110000,00 грн., загалом 143000,00 грн.

З урахуванням неповернення відповідачем належного позивачу орендованого приміщення у відповідності до договірних зобов`язань, ігнорування ОСОБА_3 вимог власника орендованого приміщення, останній з урахуванням заяви про зміну предмета позову просив суд:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Київська пересувна механізована колона - 2» орендну плату за період з 01.09.2022 року по 11.10.2022 року у розмірі 29 806, 45 грн, неустойку за період з 14.10.2022 року по 23.01.2023 року у розмірі 146193,55 грн, а разом 176 000,00 грн.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Згідно до частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, відповідно до положень частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Під час судового розгляду, представники сторін не заявили про непідсудність рогляду даної справи суду в порядку цивільного судочинства, а також віднесення цієї справи до господарської юрисдикції, враховуючи обумовлений пунктом 1.1 договору предмет (оренда приміщення для роботи), а також загальну площу орендованого нежитлового приміщення 101.1 кв.м., при цьому, представник відповідача у судовому засіданні 20.03.2024 року вказала, що їй не відомо щодо здійснення ОСОБА_3 господарської діяльності у орендованому приміщенні. В свою чергу, представник позивача вказував, що при зверненні до суду в порядку цивільного судочинства, товариство виходило з того, що договір оренди укладено між двома фізичними особами, хоча йому відомо, що відповідачка є директором товариства з обмеженою відповідальністю.

У відповідності до ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

За викладених обставин та наданих суду пояснень представників сторін, обсягу доказів, які містяться в матеріалах цивільної справи, відсутністю у суду права самостійно збирати докази, суд позбавлений можливості констатувати, що розгляд даної справи слід здійснювати в порядку господарського судочинства.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 626, частини 1 статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до частини 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі статтею 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Частиною 1 статті 770 ЦК України передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Наведене в сукупності свідчить про те, що державна реєстрація 29.08.2022 року за позивачем права власності на групу приміщень 61-а у будинку АДРЕСА_1 , яке виступає об`єктом оренди, є підставою для переходу до нового власника прав орендодавця, і такий перехід не припиняє автоматично права відповідача, як орендаря, на користування приміщенням за договором оренди.

Відтак, позивач набув право на отримання орендної плати за договором оренди від 25.05.2021 року, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Як вже було зазначено судом, факт передачі та прийняття в оренду вказаного вище нежитлового приміщення відповідачем підтверджується актом приймання-передавання орендованого приміщення, який є додатком до договору оренди від 25 травня 2021 року.

Слід також зазначити, що матеріали справи не містять доказів розірвання договору оренди до закінчення строку його дії чи про дострокове припинення його дії за згодою сторін договору, а отже після державної реєстрації права власності за позивачем на приміщення, які є об`єктом оренди, дія договору оренди продовжилася на умовах, визначених цим договором.

У вересні 2022 року позивач звернувся до відповідача з листом - повідомленням, в якому повідомив про необхідність сплати орендної плати та про припинення дії договору оренди відповідно до підпункту «е» пункту 5.3. договору (несплата орендної плати та, або платежів за комунальні та інші послуги) та просив відповідача в період з 11 по 13 жовтня 2022 року здійснити повернення нежитлового приміщення.

Відповідач, як встановлено судом, не сплачувала орендну плату позивачу та продовжувала користуватися спірним нежитловим приміщенням, протилежного стороною відповідача не доведено належними, достовірними та достатніми доказами, при цьому, у відзиві стверджено, що приміщення було звільнено в середині жовтня 2022 року, однак жодного доказу стверджуваного матеріали справи не містять, в той час як у відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України відповідач має обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень.

Частиною першою статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. За змістом наведених норм, договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору. У свою чергу припинення Договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини, зважаючи на особливості предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Правова природа плати за користування річчю (орендної плати) безпосередньо пов`язана із правомірним користуванням річчю протягом певного строку, і обов`язок здійснення такого платежу є істотною ознакою орендних правовідносин, що випливає зі змісту регулятивних норм статей 759, 762, 763 ЦК України. Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Пунктом 5.4 договору прямо передбачено, що протягом двох календарних днів після закінчення строку оренди орендар зобов`язаний повернути приміщення орендодавцю, а орендодавець зобов`язаний прийняти його на підставі акта повернення, який підписується сторонами.

У разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату та комунальні платежі до дати фактичного повернення приміщення за актом приймання-передачі приміщення (пункт 6.2 договору).

Відповідно до частини першої статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору (частина друга статті 795 ЦК України).

За викладених положень договору та положень ЦК України, слід констатувати, що днем фактичного повернення відповідачем орендованого приміщення є дата підписання відповідного акта приймання-передачі, який в даному випадку відсутній.

У грудні 2022 року, як вже зазначалось судом, позивач повторно направив на адресу відповідача вимогу з проханням сплатити орендну плату за користування нежитловим приміщенням за весь час користування ним, здійснити повернення приміщення та сплатити неустойку за час прострочення повернення приміщення.

Суд наголошує, що строк дії договору припинився 11.10.2022 року, що вказує на обов`язок відповідача повернути позивачу орендоване приміщення у передбаченому договором порядку шляхом підписання акта приймання-передачі приміщення та сплати орендну плату у відповідності до умов договору.

Отже, відповідач зобов`язана сплатити позивачу орендну плату за вересень 2022 року підлягає 22000,00 грн, за 11 календарних днів жовтня 2022 року 7806,45 грн (22000,00 грн/31 календарний день*11 календарних дні жовтня 2022 року).

Суд, відхиляє твердження представника відповідача про те, що відповідач при укладанні договору оренди сплатила місячну плату за останній місяць, оскільки жодного розрахункового документа матеріали справи не містять, при цьому, відповідач не позбавлена можливості звернутися до попереднього орендодавця з відповідною вимогою щодо повернення безпідставно набутих коштів.

Щодо доводів представника відповідача про відсутність доказів направлення письмового повідомлення про зміну власника, форму, порядку та реквізитів на оплату орендної плати, а також доказів отримання відповідачем листів позивача від 29.09.2022 року, 09.12.2022 року, то суд зауважує, що вони не спростовують підтвердженого волевиявлення власника приміщення про припинення договору оренди, а також відсутності належних доказів повернення відповідачем орендованого приміщення у відповідності до п.6.2 договору, оскільки інші докази, які містяться в матеріалах справи у їх сукупності, зокрема, копія акта від 11.10.2022 року, 13.12.2022 року (а/с.182, том.1), електронна переписка між сторонами (а/с.113-116, том.1), звернення позивача у жовтні 2022 року до Шевченківського управління поліції ГУ НП у м.Києва (а/с.181, том.1), з метою сприяння припиненню порушень прав та інтересів Товариства, як власника нежитлового приміщення 61а в будинку АДРЕСА_1 та забезпечення безперешкодного доступу до приміщень представникам відповідача, копія витягу з електронного кабінету ТОВ "КПМК-2" на сайті Укрпошти щодо статусів направлених листів (а/с183, том.1), у своїй сукупності підтверджують факт обізнаності відповідача про зміну власника орендованого приміщення, волевиявлення позивача щодо дострокового припинення договору оренди, вимог щодо сплати орендної плати, а також повернення нежитлового приміщення власнику.

При цьому, вказані докази було надано позивачем внаслідок заперечень відповідача щодо обставин спірних правовідносин, а тому суд прийняв відповідні докази з метою забезпечення принципу змагальності, можливості ініціатора позову надати обґрунтовані заперечення стосовно тверджень сторони відповідача, недопущення надмірного формалізму та задля забезпечення всебічного розгляду справи і встановлення у ній істини, що є метою судочинства.

Слід звернути увагу на те, що в договорі оренди приміщення від 25.05.2021 року відсутнє зазначення мобільного телефону ОСОБА_3 , а також відсутній чітко визначений порядок комунікації сторін правочину щодо правовідносин за договором, тому надсилання листів від 29.09.2022 року, від 09.12.2022 року, за вказаною у договорі адресою відповідача в достатній мірі підтверджує волевиявлення власника приміщення про припинення договору оренди та необхідності повернення нежитлового приміщення володільцю.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Однією із основних умов застосування положень статті 785 ЦК України щодо сплати неустойки є встановлення факту припинення дії договору та користування річчю поза межами дії договору без наявності на те правових підстав. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 344/7849/15-ц (провадження № 61-38859св18).

Отже, користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам ЦК України.

Судом встановлено, що договір оренди від 25 травня 2021 року припинив свою дію 11 жовтня 2022 року, тобто, відповідач після припинення дії договору оренди (11 жовтня 2022 року) не повернула приміщення його власнику у встановленому договором порядку.

Суд звертає увагу, що після припинення дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду).

Тому, права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за частиною другою статті 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

За статтями 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина 1 статті 548 ЦК України).

Тобто неустойка, згідно із частиною другою статті 785 ЦК України розглядається як законна неустойка і застосовується незалежно від погодження сторонами цієї форми відповідальності в договорі найму (оренди).

Водночас, слід зазначити, що неустойка за частиною другою статті 785 ЦК України має спеціальний правовий режим, який обумовлений тим, що зобов`язання наймача (орендаря) з повернення об`єкта оренди є майновим і виникає після закінчення дії договору. Наймодавець (орендодавець) у цьому випадку позбавлений можливості застосовувати щодо недобросовісного наймача інші ефективні засоби впливу задля виконання відповідного зобов`язання, окрім як використання права на стягнення неустойки в розмірі подвійної плати за користування орендованим майном (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 19 квітня 2021 року в справі № 910/11131/19).

В даному випадку, умовами договору оренди передбачено право орендаря повернути приміщення протягом двох календарних днів після закінчення строку оренди шляхом підписання акта приймання-передачі приміщення. Більш того, у листі - повідомленні від 29 вересня 2022 року позивач встановив строк з 11 по 13 жовтня 2022 року для повернення відповідачем належного йому майна.

Оскільки до суду з цим позовом позивач звернувся 23 січня 2023 року, а строк невиконання зобов`язання розпочався 14 жовтня 2022 року, нарахуванню підлягає сума неустойки, розрахована за період з 14 жовтня 2022 року по 23 січня 2023 року, що у гривневому еквіваленті становить 25548,39 грн за жовтень 2022 року (з 14 жовтня по 31 жовтня 2022 року (44000,00 грн/31 календарний день*18 календарних днів)), 44000,00 грн за листопад 2022 року, 44000,00 грн за грудень 2022 року та 32645,16 грн за січень 2023 року (з 01 січня 2023 року по 23 січня 2023 року (44000,00 грн/31 календарний день*23 календарних дні), а разом 146193,55 грн.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема, достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, а також в судовому засіданні, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона - 2» орендну плату у розмірі 29 806,45 грн, неустойку у розмірі 146193,55 грн., а разом 176 000,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2684 грн. Крім того, у зв`язку зі зменшенням позовних вимог, суд вбачає підстави для повернення відповідачу з державного бюджету сплачений судовий збір у розмірі 2 805 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 272-273, 354-355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона - 2» до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про стягнення відшкодування,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона - 2» орендну плату у розмірі 29 806,45 грн, неустойку у розмірі 146193,55 грн., а разом 176 000,00 грн (сто сімдесят шість тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона - 2» судовий збір у розмірі 2684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.).

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона - 2» з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 805 грн. (дві тисячі вісімсот п`ять грн. 00 коп).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників судового розгляду:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська пересувна механізована колона - 2», адреса : 01033, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 67-Б, код ЄРДПОУ - 00858473.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 01.04.2024р.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА