Провадження № 22-ц/801/174/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Войтка Ю. Б.,

суддів Матківської М. В., Сопруна В. В.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Сичука М. М. в залі суду в м. Вінниці,

у цивільній справі № 127/27683/22 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних,

встановив:

Короткий зміст вимог

У листопаді 2022 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що 22.07.2008 Відкрите акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк») (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», Банк) та ОСОБА_1 (далі - Позичальник) уклали кредитний договір № 18-МСБ/2008.

30.12.2009 Староміський районний суд Вінницької області ухвалив рішення у справі № 2-1911/09 про задоволення позовних вимог Банку. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 941,72 доларів США, що еквівалентно 413 897,59 грн та 1 205,95 грн і звернув стягнення на предмет застави в межах заборгованості за кредитним договором квартиру, яка належить ОСОБА_3 . Рішення набуло законної чинності 12.01.2010.

26.05.2014 державний виконавець повернув виконавчий лист стягувачу, оскільки майно, на яке можливо звернути стягнення за боржником на час перевірки не виявлено. Автомобіль, що є власністю боржника, перебуває в розшуку більше року з дня винесення постанови про розшук майна боржника. Стягнення не проводилося. Дані обставини підтверджуються постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2014 ВП № 35978791.

Позивач зазначає, що на даний час здійснюється примусове виконання рішення суду в частині звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на заставне майно, що є власністю ОСОБА_3 .

Банк зазначає, що на сьогоднішній день заборгованість не погашена, тому в позивача є підстави для звернення до суду з позовом про стягнення 3% річних на прострочену суму боргу. З моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, виходячи із простроченої суми заборгованості, Банк нарахував 3% річних у розмірі 4 114,23 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.02.2022 становить 119 262,05 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.05.2023 позов ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість 3% річних в розмірі 4 114 доларів США 23 цента, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.02.2022 становить 119 262 гривні 05 копійок. Вирішено питання про судові витрати.

12.06.2023 відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 02.05.2023 Вінницьким міським судом у справі № 127/27683/22.

04.07.2023 на підставі ухвали суду заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02.05.2023 у цивільній справі № 127/27683/22 за позовом Публічного Акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних скасовано та призначено справу розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.10.2023 позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість 3% річних в розмірі 1 773 (одна тисяча сімсот сімдесят три) доларів 40 центів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.02.2022 становить 51 233 (п`ятдесят одна тисяча двісті тридцять три) гривні 52 копійки.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у межах трирічного строку позовної давності, а саме за останні три роки до пред`явлення позову до суду. При цьому представник відповідача заявив про застосування строків позовної давності у відзиві на позов. З огляду на викладене, враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд здійснив розрахунок трьох відсотків річних за період з 23.11.2019 по 23.02.2022, згідно з яким сума нарахованих процентів складає 1 773,40 доларів США.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційні скарзі представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» Михайлишена Л. Л., посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме: ч. 8 ст. 267 ЦК України та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості 3 % річних та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» 3% річних в розмірі 2 340,83 (дві тисячі триста сорок) доларів США 83 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.02.2022 становить 67 855,27 грн., а також судовий збір за подання апеляційної скарги.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 05 грудня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Войтко Ю. Б., судді: Матківська М. В., Сопрун В. В.

Ухвалою від 06 грудня 2023 року витребувано з місцевого суду матеріали вказаної судової справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 грудня 2023 року поновлено Публічному акціонерному товариству акціонерний банк «Укргазбанк» строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2023 року. Подану апеляційну скаргу залишено без руху для надання позивачем доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу ОСОБА_1 копій поданих до суду документів.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 грудня 2023 року, після усунення недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі, надано відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 04 січня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, допустив математичну помилку в обрахуванні суми боргу, за вказаний судом період, розмір 3 % річних становить 1 787,08 доларів США, а не 1 773,40 доларів США, також допущена помилка при обрахуванні еквіваленту: 1773,40 х 28,9877 = 51 406,78 грн, суд обрахував 51 233,52 грн. Представник скаржника вказує, що рішення суду першої інстанції є законним, однак необґрунтованим, оскільки суд неповно з`ясував обставини та не дослідив належним чином докази, які підтверджують розмір погашень, зроблених відповідачами після пред`явлення позову до суду, внаслідок чого помилився у розмірі заборгованості, яка підлягає стягненню. При цьому суд, задовольняючи позов частково, врахував, що Банк пред`явив вимоги про стягнення 3 % річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 та дійшов до висновку, що у межах трирічного строку позовної давності, вимоги повинні бути пред`явлені за період з 23.11.2019 по 23.02.2022 та застосував загальну позовну давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Разом з тим, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, зокрема, статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ доповнено пунктом 12 згідно із Законом № 540-IX від 30.03.2020 року. Таким чином, право на позов у Банку виникло 12.03.2017, останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 12.03.2020, враховуючи продовження строку позовної давності на строк дії карантину, Банк завив вимоги про стягнення 3 % річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у межах строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_1 впродовж встановленого апеляційним судом строку не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, що передбачено частиною третьою статті 360 ЦПК України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 22.07.2008 ВАТ АБ «Укргазбанк» (правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк») та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 18-МСБ/2008.

Відповідно до пункту 1.1. Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в сумі 51 000,00 доларів США.

30.12.2009 Староміський районний суд Вінницької області ухвалив рішення у справі № 2-1911/09 про задоволення позовних вимог Банку. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 51 941,72 доларів США, що еквівалентно 413 897,59 грн. та 1 205,95 грн. і звернув стягнення на предмет застави в межах заборгованості за кредитним договором квартиру, яка належить ОСОБА_3 . Рішення набуло законної чинності 12.01.2010.

26.05.2014 державний виконавець повернув виконавчий лист стягувачу, оскільки майно, на яке можливо звернути стягнення за боржником на час перевірки не виявлено. Автомобіль, що є власністю боржника перебуває в розшуку більше року з дня винесення постанови про розшук майна боржника. Стягнення не проводилося. Дані обставини підтверджуються постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.05.2014 ВП № 35978791.

На даний час здійснюється примусове виконання рішення суду в частині звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на заставне майно, що є власністю ОСОБА_3 . Стягнення боргу не здійснювалося. 07.02.2022 призначений суб`єкт оціночної діяльності. До цього часу рішення суду не виконане.

Враховуючи невиконання грошового зобов`язання відповідачем, розмір якого визначений рішенням суду, суд першої інстанції дійшов до висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог до відповідача, в зв`язку з виникнення у нього заборгованості перед позивачем за період з 12.03.2017 по 23.02.2022. За підрахунками позивача заборгованість за ставкою 3% річних становить 4 114,23 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.02.2022 становить 119 262,05 грн.

Разом з тим, представник відповідача заявив про застосування строків позовної давності в відзиві на позов. За таких обставин місцевий суд вважав за необхідне позовні вимоги задовольнити частково у межах трирічного строку позовної давності, а саме, за останні три роки до пред`явлення позову до суду. З огляду на викладене, враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с.4), судом здійснено розрахунок трьох відсотків річних за період з 23.11.2019 по 23.02.2022, згідно якого сума нарахованих процентів складає 1 773,40 доларів США.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на підставі частини другої статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам закону судове рішення у повній мірі не відповідає.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом положень частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, положення цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Тобто нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції не є штрафними санкціями, а засобом захисту коштів кредитора від знецінення, оскільки передбачена законом, а не договором.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З матеріалів справи встановлено, що 30.12.2009 року Староміський районний суд Вінницької області ухвалив рішення у справі № 2-1911/09 про задоволення позовних вимог Банку. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 51941,72 доларів США, що еквівалентно 413897,59 грн. та 1205,95 грн. та звернув стягнення на предмет застави в межах заборгованості за кредитним договором квартиру, яка належить ОСОБА_3 . Рішення набуло законної чинності 12.01.2010.

На даний час здійснюється примусове виконання рішення суду в частині звернення стягнення заборгованості за кредитним договором на заставне майно, що є власністю ОСОБА_3 . Стягнення боргу не здійснювалося. 07.02.2022 року призначений суб`єкт оціночної діяльності. До цього часу рішення суду не виконане.

З ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі № 204/3530/17 (провадження № 61-10592св20), від 17.02.2021 року у справі № 303/7132/18 (провадження № 61-8487св20), які суд першої інстанції взяв до уваги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач дійсно допустив невиконання грошового зобов`язання, розмір якого визначений рішенням суду, разом з цим суд задовольнив клопотання відповідача ОСОБА_1 щодо застосування строків позовної давності, та дійшов висновку про стягнення заборгованості за період з 23.11.2019 по 23.02.2022.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову у межах трирічного строку позовної давності, а саме, за останні три роки до пред`явлення позову до суду, виходячи з наступного.

Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за ставкою 3% річних в розмірі 4 114,23 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.02.2022 становить 119 262,05 грн. за період з 12.03.2017 по 23.02.2022.

З позовною заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду першої інстанції 23.11.2022 (а.с.16).

З матеріалів справи також вбачається, що відповідач, звертаючись з відзивом на позовну заяву, просив суд першої інстанції у позові ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності пред`явлення позовних вимог. При цьому не заперечував щодо розміру нарахованої заборгованості (а.с.63-67).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року № 500.

Тобто, з березня 2020 року строки позовної давності продовжені.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Таким чином, право на позов у Банку виникло 12.03.2017, останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 12.03.2020, враховуючи продовження строку позовної давності на строк дії карантину, Банк завив вимоги про стягнення 3 % річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у межах строку позовної давності.

Судом першої інстанції встановлені вище обставини справи та вимоги чинного законодавства враховані не були, отже, місцевий суд дійшов до помилкового висновку про застосування строку позовної давності та стягнув заборгованість лише в межах трирічного строку.

З урахуванням викладеного вище підлягає до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3% річних в розмірі 4 114,23 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.02.2022 становить 119 262,05 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і задовольняє позов, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, а саме стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 2 481 грн, та в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 721 грн, а всього 6 202,50 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» () заборгованість 3% річних в розмірі 4 114,23 (чотири тисячі сто чотирнадцять) доларів 23 цента США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 23.02.2022 становить 119 262 (сто дев`ятнадцять тисяч двісті шістдесят дві) грн 05 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» () в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанцій у розмірі 6 202 (шість тисяч двісті дві) грн 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

В. В. Сопрун