Справа № 143/1084/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Сича С.М.,

з участю секретаря Левченко М.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Молявчика О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Погребищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України про встановлення факту смерті,-

Встановив:

16 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті свого сина військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконуючи бойове завдання, що підтверджується Актом про настання смерті від 18 травня 2022 року, який затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 . Свідками смерті сина заявника є військовослужбовці даної частини, які разом з ним проходили військову службу.

У зв`язку з тим, що тіло загиблого сина неможливо евакуювати з поля бою, він вважається безвісти зниклим.

Встановлення даного факту необхідно для державної реєстрації смерті сина в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання свідоцтва про смерть сина встановленого державного зразка та для реалізації спадкових прав.

Заінтересованою особою у справі заявник зазначив Погребищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ).

17.11.2023 ухвалою судді заява прийнята до розгляду, постановлено її розгляд здійснювати в порядку окремого провадження (а.с. 16).

Ухвалою суду від 24.11.2023 залучено до участі у справі як заінтересовану особу Міністерство оборони України (а. с. 26 - 29).

Заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Молявчик О.В. в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та пояснили, що 16.05.2022 року під час артилерійського обстрілу збройними силами рф поблизу селища Троїцьке Попаснянського району Луганської області загинув син заявника військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , що підтверджується Актом про настання смерті від 18 травня 2022 року, витягами з наказів командира в/ч НОМЕР_2 та сповіщенням про загибель військовослужбовця. У батьків постало питання про формування пакету документів про присвоєння статусу учасника бойових дій комісією Міністерства оборони України. Батьки також можуть претендувати на соціальні виплати та мають право на виплату одноразової грошової допомоги. У зв`язку з цим необхідно встановити факт смерті сина заявника, оскільки його тіло неможливо вивести з поля бою, та відповідно отримати лікарське свідоцтво про його смерть.

Представник заінтересованої особи Погребищенського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, натомість начальник відділу ДРАЦС ОСОБА_3 направила до канцелярії суду листа, в якому просить розглянути справу у відсутність представника, при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду (а. с. 87).

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Москаленко А.О. в судове засідання не з`явився, натомість направив до суду через систему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких зазначив, що підстав для задоволення заявлених вимог відповідно до пункту 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України немає, та розгляд справи просив провести у відсутність представника Міністерства оборони України (а. с. 90 - 92).

Заслухавши учасників справи та дослідивши її матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року N 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України).

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2І02-ІХ в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133, від 18 квітня 2022 року № 259, від 18 травня 2022 року № 341, від 12 серпня 2022 року № 573, від 7 листопада 2022 року № 757, від 6 лютого 2023 року № 58, від 01 травня 2023 року № 254, від 26 липня 2023 року № 451, від 06 листопада 2023 № 734, та від 5 лютого 2024 року № 49/2024 з 14 лютого до 13 травня 2024 року.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи.

Згідно з положеннями частини 3 і 4 статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пункт 1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є:

- лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми;

- фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми;

- лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

- рішення суду про оголошення особи померлою;

- рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

- повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів;

- повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У відповідності до приписів Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом МОЗ України від 08.08.2006 №545, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1152/13026, для забезпечення реєстрації смерті в органах реєстрації актів цивільного стану закладом охорони здоров`я видається лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о). Лікарське свідоцтво про смерть видається такими закладами охорони здоров`я: лікарнями, амбулаторно-поліклінічними закладами, диспансерами, пологовими будинками, санаторіями, патолого-анатомічними бюро, бюро судово-медичної експертизи.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Цивільний процесуальний кодекс України розрізняє наступні процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, а саме:

1. Встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

2. Встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України).

3. Встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України).

4. Визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Зазначені вище процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

Відповідно до вимог пункту 8 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У судовому порядку також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

У порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки, і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19 (провадження № 61-10316св20) та від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

Щодо оголошення особи померлою, то відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Частиною 4 статті 46 ЦК України передбачено, що порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З огляду на викладене за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою на підставі частини 2 статті 46 ЦК України, а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).

У заяві та у судовому засіданні заявник та його представник - адвокат Молявчик О.В. просили суд встановити факт смерті сина заявника ОСОБА_2 , військовослужбовця Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Троїцьке Попаснянського району Луганської області під час ворожого артилерійського обстрілу, з метою державної реєстрації смерті сина заявника, формування пакету документів для присвоєння статусу учасника бойових дій комісією Міністерства оборони України та з метою в майбутньому претендувати на соціальні виплати та на виплату одноразової грошової допомоги.

Фактичними підставами для звернення до суду заявник зазначає те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 його син ОСОБА_2 загинув під час артилерійського обстрілу збройними силами рф, що підтверджується Актом про настання смерті від 18 травня 2022 року, однак він не може зареєструвати смерть свого сина, так як відсутні документи на підставі яких відділ державної реєстрації актів цивільного стану проводить державну реєстрацію смерті.

Як на правові підстави звернення до суду із заявою заявник ОСОБА_1 посилається на пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України, а саме встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно Погребищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15 серпня 2023 року, актовий запис № 4204, вбачається, що заявник є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 6).

Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2022 № 40 солдата запасу ОСОБА_2 з 10 квітня 2022 року зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення та призначено на посаду санітарного інструктора медичного пункту 3 батальйону спеціального призначення (а. с. 9).

На підтвердження вимог своєї заяви заявник надав суду лише копію Акта про настання смерті від 18 травня 2022 року, який затверджено командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому, зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 17 години 27 хвилин до 19 години 32 хвилини, збройними силами рф було здійснено масований обстріл з мінометів 120 калібру РОП «Алькатрас - 2» поблизу населеного пункту Троїцьке Попаснянського району Луганської області. Внаслідок попадання в бліндаж відбувся вибух боєкомплекту та виникла пожежа, під час якого санітарний інструктор медичного пункту 3 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 отримав поранення не сумісне з життям. Тіло ОСОБА_2 безпосередньо на очах військовослужбовців, згоріло внаслідок дії високої температури. Решток тіла ОСОБА_2 не залишилось взагалі. У зв`язку з неможливістю евакуювати тіло загиблого з поля бою, ОСОБА_2 вважається зниклим безвісти (а.с. 7).

Отже, у згаданому Акті про настання смерті від 18 травня 2022 року зазначено лише вірогідне припущення про смерть солдата ОСОБА_2 .

Крім того, заявник надав суду копію Сповіщення № 44 командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_5 та начальника штабу військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 від 18.05.2022, адресоване ОСОБА_7 , на санітарного інструктора медичного пункту 3 батальйону спеціального призначення солдата ОСОБА_2 , в якому вказано про те, що її син ОСОБА_2 зник безвісті, в районі населеного пункту Троїцьке Попаснянського району Луганської області під час артилерійського обстрілу (а.с. 10).

Згідно із Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.05.2022 № 80 попередньо встановлено, що солдат ОСОБА_2 , 1989 року народження, санітарний інструктор медичного пункту 3 батальйону спеціального призначення, 16 травня 2022 року зник безвісти під час обстрілу збройними силами рф поблизу населеного пункту Троїцьке Попаснянського району Луганської області (а.с. 8).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На переконання суду вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.

Такого висновку суд дійшов з урахуванням правової позиції, сформульованої у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23).

З огляду на це підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті його сина ОСОБА_2 16 травня 2022 року під час артилерійського обстрілу поблизу селища Троїцьке Попаснянського району Луганської області, за пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України, немає.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що з огляду на встановлені обставини та наявність у заявника вірогідного припущення про смерть свого сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_2 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263, 268, 293, 315 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_4 , проживає АДРЕСА_2 ;

Заінтересовані особи:

Погребищенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 22200, вул. Богдана Хмельницького, 77, м. Погребище Вінницький район Вінницька область, код ЄДРПО 21725836;

Міністерство оборони України, 03168, м. Київ, вул. Проспект Повітрофлотський, 6, .

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 17.04.2024.

Суддя