Справа № 456/6521/23
Провадження № 2-о/456/46/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій сторін.

Заявниця ОСОБА_1 просить встановити факт належності свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 покликалася на те, що після смерті свого дідуся ОСОБА_2 вона звернулася із заявою до Стрийської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , на яку отримала відповідь, що за її зверненням заведено спадкову справу, але у зв`язку з допущеною помилкою у правовстановлюючому документі на будинок АДРЕСА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом видати неможливо, оскільки наявні розбіжності в написанні прізвища спадкодавця в належних йому правовстановлюючих документах та документах, що ідентифікують його як особу, що стало перешкодою у вчиненні відповідних дій. В позасудовому порядку виправити розбіжності в написанні прізвища спадкодавця неможливо, а тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою.

Заінтересована особа правом на подання відзиву не скористалася.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 20 грудня 2023 року головуючим суддею в справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 18/

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 28.12.2023 заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.01.2024. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права /а.с. 19/.

Ухвалою суду від 19.01.2024 справу розглядом відкладено на 09.02.2024 /а.с. 25/.

Розгляд справи по суті відбувся 09.02.2024 без за участі сторін.

Заявниця ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (дівоче прізвище заявниці ОСОБА_4 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.12.1974 /а.с. 8/.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 23.11.1995 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уклали шлюб 23.11.1995. Прізвище дружини після одруження змінено на ОСОБА_8 /а.с. 9/.

ОСОБА_9 (дівоче прізвище матері заявниці ОСОБА_5 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 16.12.2002 /а.с. 10/.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 26.01.1974 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб 26.01.1974. Прізвище дружини після одруження змінено на ОСОБА_4 /а.с. 11/.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками вказано ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 02.09.1952 /а.с. 13/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 07.05.2021 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 07.05.2021 складено відповідний актовий запис за № 380 /а.с. 12/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 09.04.2013 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 09.04.2013 складено відповідний актовий запис за № 16 /а.с. 14/.

Відповідно до архівної довідки № П-243 від 01.11.2023 ОСОБА_13 народжений 24 червня та охрещений 25 червня 1922 року /а.с. 15/.

З довідки № 454 від 27.09.2023 судом встановлено, що ОСОБА_2 до дня смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 /а.с. 16/.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988 цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 на праві особистої власності належить ОСОБА_2 /а.с. 4/.

Згідно із заповітом від 07.07.2009 ОСОБА_2 здійснив розпорядження на випадок смерті, згідно з яким все належне йому майно заповів своїй внучці ОСОБА_1 , 1974 року народження /а.с. 6/.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі з 14.11.1950 /а.с. 17/.

З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи № 451/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 судом встановлено, що 22.09.2023 представник заявниці ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її діда ОСОБА_2 .

Листом завідувача Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. за № 900/02-14 від 26.09.2023 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з допущеною помилкою у правовстановлюючому документі на житловий будинок АДРЕСА_1 та рекомендовано звернутись до суду для встановлення належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документа /а.с. 5/.

З долучених до матеріалів справи свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 09.04.2013 та свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988 судом встановлено, що такі видані ОСОБА_2 та ОСОБА_2 відповідно, хоча вони стосуються однієї і тієї ж особи.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що в свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988 допущено помилку в написанні прізвища спадкодавця, усунення якої неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для задоволення заяви.

Правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з тим, що прізвище спадкодавця, зазначене у правовстановлюючому документі, не збігається з його прізвищем, вказаним у свідоцтві про смерть, що ставить під сумнів належність йому правовстановлюючого документа, у зв`язку з чим заявниця позбавлена можливості юридично оформити спадщину в позасудовому порядку.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

До вказаних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

При цьому обов`язок доказування та подання доказів встановлений ст. 81 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Висновки суду за результатами розгляду заяви.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що у свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988, який розташований в АДРЕСА_1 , прізвище власника зазначено як ОСОБА_2 .

Однак наявні в матеріалах справи докази переконливо свідчать про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 , належить саме ОСОБА_2 , який був постійно зареєстрований та проживав у ньому до дня своєї смерті.

З огляду на викладене суд дійшов переконання, що у згаданому свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок від 28.01.1988, який є правовстановлюючим документом, допущено помилку у написанні прізвища спадкодавця, а саме: замість вірного прізвища ОСОБА_14 вказано ОСОБА_15 .

Факт належності вказаного документу ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується зібраними і дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають, тому за наведених обставин заява підлягає до задоволення.

Встановлення факту належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначеного правовстановлюючого документа породжує для заявниці ОСОБА_1 юридичні наслідки, оскільки усуне перешкоди в отриманні нею свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті дідуся ОСОБА_2 .

Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Відтак судові витрати слід віднести на рахунок заявниці.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням розумності положення частини п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону та правові висновки, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 09.02.2024, є та дата, на яку було призначено розгляд справи, 09.02.2024, а датою складення повного тексту судового рішення 19.02.2024.

Керуючись ст. 293, 294, 315-319ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок, який розташований у АДРЕСА_1 , видане на підставі рішення виконкому Стрийської районної Ради народних депутатів № 32 від 21.01.1988 ОСОБА_2 , належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 19.02.2024.

Суддя Л.В.Гула