Провадження № 4-с/461/6/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року. м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судового засідання Пахолко Д.О.,

представника приватного виконавця Білецького І.М. адвоката Кусого А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича від 18.12.2023 року в межах виконавчого провадження №70784684 про арешт коштів боржника, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича від 18.12.2023 року в межах виконавчого провадження №70784684 про арешт коштів боржника.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні приватного виконавця Білецького І.М. перебуває виконавче провадження за яким ОСОБА_1 як боржник, є учасником виконавчого провадження. Скаржниця зазначає, що їй невідомі номер провадження, хто стягувач та інші дані виконавчого провадження, оскільки приватним виконавцем, всупереч вимогам законодавства, не надано копії документів виконавчого провадження. ОСОБА_1 зазначає, що в АТ «Райффайзен банк» має відкритий картковий рахунок за цільовим призначенням, а саме на дану картку надходить заробітна плати з місця роботи скаржниці. 18 грудня 2023 року приватний виконавець Білецький І.М. наклав арешт на вказаний рахунок по обслуговуванню заробітної плати в результаті чого ОСОБА_1 стверджує, що позбавлена можливості купляти продукти харчування тощо. Скаржниця стверджує, що до припинення або скасування воєнного стану на території України встановлені обмеження для державних і приватних виконавців у їх виконавчій діяльності щодо рахунків цільового призначення: пенсій, стипендій, заробітної плати тощо, за якими вони не вправі зловживати та обмежувати права фізичних осіб. Тому просить позов задовольнити.

Скаржниця в судовому засіданні вимоги скарги підтримала та просить задовольнити.

Представник приватного виконавця ОСОБА_2 адвокат Кусий А.В. у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив, просить відмовити в задоволені скарги. Зазначив, що вся кореспонденція і скеровувалась простою кореспонденцією за адресою: АДРЕСА_1 , окрім постанови про відкриття виконавчого провадження, яка скеровувалась рекомендованою кореспонденцією. Окрім того, ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження, не скористалась своїм правом передбаченим ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» щодо можливості ознайомлення з матеріалами справи виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках. Також Законом передбачено, що торни виконавчого провадження мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Тому представник приватного виконавця вважає, що отже приватним виконавцем вчинено всі дії передбачені чинним законодавством, зокрема ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо накладення арешту на картковий рахунок НОМЕР_1 заявниці за цільовим призначенням, адвокат зазначив, що 14.12.2023р. приватний виконавець Білецький І.М. виніс постанову про арешт коштів боржника, та скерував її в банківські установи для виконання. Виносячи дану постанову приватний виконавець постановив накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Нормами статті 52 Закону № 1404-VIII на банки покладений обов`язок визначати статус рахунку та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку виконало. Зазначене свідчить, про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення скарги, зважаючи на наступне.

Згідно з ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.1 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. перебуває виконавче провадження №70784684 з примусового виконання судового наказу Личаківського районного суду м. Львова №463/11197/21 виданого 27.10.2022 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та інших за послуги з централізованого опалення 11490,48 грн., з централізованого постачання гарячої води 1669, 34 грн., інфляційних витрат 235, 47 грн., 3% річних 92,68 грн., а також судового збору 227, 00 грн.

Постановою виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. від 14.12.2023 року про арешт коштів боржника, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 15653,7 грн.

Згідно з п.11 ст.12 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з п. 9.3 постанови Пленуму ВГСУ від 17.10.2012 року № 9 та п. 14 постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 6 - виконання судових рішень є завершальною та невід`ємною частиною судового процесу, тому суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, а відповідна скарга не підлягає оплаті судовим збором.

Відповідно до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Аналогічне право сторони виконавчого провадження визначено ст.447 ЦПК України, відповідно до якої сторона виконавчого провадження має право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) неправомірними і зобов`язує державного виконавця усунути порушення.

Згідно з ст.ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п.7 ч.3 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Пунктом 2 ч.2 ст. 48 Закону №1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Згідно ч.2 ст. 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно пункту 10 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення, до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону № 1404-VII1 підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і не резидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

З наведеного вбачається, що під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. Банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч.4 ст.59 Закону № 1404-VIII.

Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу, що вбачається з висновків Верховного Суду України у постановах від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15 та Верховного Суду у постанові від 03 лютого 2021 року по справі №756/1927/16-ц.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. від 14.12.2023 року про накладення арешту на кошти боржника визначається банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику.

Згідно з ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

Таким чином, арешт на рахунок боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, а тому твердження боржника про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання заробітної плати є необґрунтованими.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 447, 453 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича від 18.12.2023 року в межах виконавчого провадження №70784684 про арешт коштів боржника відмовити за безпідставністю.

Повний текст ухвали проголошено 09.02.2024 року о 15 год. 30 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.Р. Юрків.