Справа №939/2176/20 Головуючий в суді І інстанції Міланіч А.М.
Провадження № 22-ц/824/2416/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Медведчук Д.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни на ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин О.С. звернулася до суду з даним поданням, в якому просила тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа, до виконання зобов`язань по виконавчому провадженню № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 939/2176/20, виданого 22 грудня 2021 року Бородянським районним судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 100000 доларів США, що еквівалентно 2 717 640 грн. та три проценти річних в розмірі 7898,63 доларів США, що еквівалентно 214656,32 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 10510 грн.

Вказувала, що 26 січня 2022 року відкрите вказане виконавче провадження і станом на сьогоднішній день заборгованість не погашена, будь-яких дій, спрямованих на виконання судового рішення боржником ОСОБА_2 не здійснено.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року в задоволенні подання відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Микитин О.С. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вказаного подання, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги звертає увагу на те, що боржник знав про ухвалене судом рішення, та ігноруючи свої боргові зобов`язання без перешкод перетинає державний кордон України, про що свідчать відомості про його виїзд з території України 23.02.2022.

Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що сам факт обізнаності про наявність судового рішення та стягнення з нього заборгованості та не вчинення жодних активних дій спрямованих на її погашення чи надання виконавцю інформації про дійсний майновий стан, свідчать про ухиляння боржника від виконання рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон, суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов`язань, покладених на нього зазначеним судовим рішенням, суду не надано, в матеріалах справи відсутні докази отримання останнім копії постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів його до приватного виконавця, крім цього, як вбачається з інформації Державної прикордонної служби України від 26 липня 2023 року він перебуває за кордоном з 23 лютого 2022 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні приватного виконавця Микитин О.С. перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 939/2176/20, виданого 22 грудня 2021 року Бородянським районним судом Київської області щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 100000 доларів США, що еквівалентно 2 717 640 грн. та три проценти річних в розмірі 7898,63 доларів США, що еквівалентно 214656,32 грн., витрат по сплаті судового збору в розмірі 10510 грн.

Постановою приватного виконавця від 26 січня 2022 року накладено арешт на майно, що належить боржнику, постановою приватного виконавця від 14.04.2023 накладено арешт на грошові кошти боржника.

Вжитими виконавцем заходами було встановлено, що за боржником ліквідного рухомого та нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення, не зареєстровано, коштів на виявлених рахунках у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача недостатньо.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За положенням п.5 ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань. тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Як вбачається з інформації Державної прикордонної служби України від 26 липня 2023 року боржник ОСОБА_2 перебуває за кордоном з 23 лютого 2022 року, направлені на його адресу постанови виконавця та інші документи виконавчого провадження поверталися у зв`язку з «відсутністю адресата за вказаною адресою».

Таким чином, перевіривши наявні у матеріалах справи докази в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки матеріали справи не містять належних доказів доведення виконавцем до відома боржника постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження, що передбачено положеннями ст.ст. 26, 28 Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно, з матеріалів справи не вбачається умисного ухилення боржника від виконання судового рішення, що може бути підставою для застосування судом тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, згідно ст. 441 ЦПК України.

Доводи апелянта зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального права та незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин Оксани Степанівни залишити без задоволення, а ухвалу Бородянського районного суду Київської області від 21 вересня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до вимог ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий: Судді: