ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/157/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючого - Храпак Н.М.

Суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участю секретаря - Жук В.М.

та представника позивача адвоката Деркач О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №607/14767/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», інтереси якого представляє Ніколаєнко Олена Миколаївна на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2023 року, ухваленого суддею Братасюком В.М., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

у серпні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом АТ КБ «Приватбанк») звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19 листопада 2016 року.

В обґрунтування вимог вказує, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 19.11.2016, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Однак, ОСОБА_1 не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушує взяті на себе зобов`язання.

За вказаних обставин, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.11.2016 в сумі 57 524,13 грн станом на 11.06.2023, яка складається з: 47 241,78 грн заборгованість за кредитом; 10 282,35 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за комісією; 0,00 грн пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2023 року в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 57 524, 13 грн та судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що із розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку чітко прослідковується, що відповідач після встановлення кредитного ліміту, почав користуватися кредитними коштами за допомогою картки, знімати кошти через банкомати та інше, здійснював операції щодо часткового погашення заборгованості, однак використані кредитні кошти банку не повернув, що призвело до утворення простроченої заборгованості.

Вказує, що позивачем були подані суду первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за кредитним договором. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі, а тому вважає, що висновок суду про ненадання доказів наявності заборгованості за договором від 19.11.2016 є необґрунтованим.

Позивач наголосив, що заборгованість відповідача за фактично використаними кредитними коштами підтверджена належними та допустимими доказами по справі, що не були належним чином досліджені судом, зокрема, суд не звернув уваги на те, що заборгованість за тілом кредиту (в тому числі за простроченим) в повному обсязі не погашена, а тому відповідач зобов`язаний повернути фактично отриману суму кредитних коштів та сплатити відсотки.

Представник заявника також вказує, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того що, надана позивачем «Анкета-заявление о присоединении к Условиями Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» та Витяг з Умовами та Правилами надання банківських послуг з «Приказом №PR-2016-7124154 от 07.10.2016г. Об актуализации Условий и привил предоставления бановских услуг», не може бути прийнята судом як належний доказ, оскільки складена на іноземній мові, а позивачем не додано її засвідченого у встановленому порядку перекладу українською мовою, однак з таким висновком суду не погоджується, оскільки на момент укладення кредитного договору з ОСОБА_1 були відсутні будь-які заборони щодо укладення договору російською мовою.

Разом з тим, на підтвердження позовних вимог представником позивача були надані розрахунок заборгованості, виписка по рахунку, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування карткового рахунку, довідка про видані картки, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, які складені українською мовою. Проте вони також не взяті до уваги судом першої інстанції.

Відтак, суд не дослідив належним чином докази по справі, не звернув уваги на наявність заборгованості за тілом кредиту та без належних підстав відмовив у стягненні заборгованості за фактично отриманими коштами (тілом кредиту) та відсотками, не оцінив усіх фактичних обставин справ та доводів позивача щодо наявності заборгованості відповідача та її розміру, неповно та не всебічно з`ясував обставини справи, допустив невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушивши норми матеріального та процесуального права.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Представник АТ КБ «Приватбанк» адвокат Деркач О.Р. апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи викладеній в ній.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення № 027, яке повернулося в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною нею адресою.

Днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. (пункт 2частина 8 статті 128 ЦПК України).

Згідно частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «Приватбанк» - адвоката Деркач О.Р., ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2016 між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк», укладено кредитний договір з ОСОБА_1 , згідно з умовами якого остання отримала кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 були надані наступні кредитні картки «Універсальна GOLD»: номер картки НОМЕР_1 , дата відкриття 19.11.2016, термін дії 08/20; номер картки НОМЕР_2 , дата відкриття 16.09.2020, термін дії 12/23, що підтверджується довідкою АТ КБ "Приватбанк" (а.с.14).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) встановлено наступне: старт карткового рахунку 19 листопада 2016 року НОМЕР_1 ; зміна кредитного ліміту 19.11.2016, кредитний ліміт: 700,00, примітка: встановлення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 19.11.2016, кредитний ліміт: 0,00, примітка: зменшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 29.05.2017, кредитний ліміт: 10 000,00, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 07.09.2017, кредитний ліміт: 17 000, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 19.10.2017, кредитний ліміт: 22 000,00, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 18.01.2018 року, кредитний ліміт: 25 000,00, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 20.04.2018, кредитний ліміт: 29 000,00, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 10.05.2018, кредитний ліміт: 30 000,00, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 31.05.2018 , кредитний ліміт: 32 000,00, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 04.06.2018, кредитний ліміт: 35 000,00, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 06.06.2018, кредитний ліміт: 40 000,00, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 21.07.2018, кредитний ліміт: 45 000,00, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 11.08.2018, кредитний ліміт: 50 000,00, примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 20.02.2019, кредитний ліміт: 42 610,00 примітка: зменшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 26.02.2019, кредитний ліміт: 42 378,13 примітка: зменшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 23.08.2019, кредитний ліміт: 44 000,00 примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 11.11.2019, кредитний ліміт: 46 000,00 примітка: збільшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 15.09.2020, кредитний ліміт:45 850,43 примітка: зменшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 29.09.2020, кредитний ліміт: 45 128,78 примітка: зменшення кредитного ліміту; зміна кредитного ліміту 08.09.2022, кредитний ліміт: 0,00 примітка: зменшення кредитного ліміту (а.с. 13).

Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.10-12) заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 19.11.2016 станом на 11.06.2023 становить 57 524,13 грн., з яких:

- 47 241,78 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 47 241,78 грн. -заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 10 282,35 - заборгованість за простроченими відсотками;

- 0,00 грн. нарахована пеня;

- 0,00 грн. - нарахована комісія.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доказів, які підтверджували б факт укладення кредитного договору між сторонами або ж факт надання повної інформації про умови кредитування в ПАТ КБ «Приватбанк», а також підтверджували згоду, що заява позичальника про надання банківських послуг із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складає кредитний договір між ОСОБА_1 та банком, позивачем не надано, а також позивачем надані «Анкета-заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в ПриватБанке» та Витяг з Умовами та Правилами надання банківських послуг з «Приказом №PR-2016-7124154 от 07.10.2016г. Об актуализации Условий и правил предоставления бановских услуг», не можуть бути належними доказами, оскільки не містять засвідченого у встановленому законом порядку перекладу на українську мову.

Колегія суддів з таким висновками суду першої інстанції погодитися не може з огляду на таке.

Відповідно до статті 10 Конституції державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом.

А тому, висновок суду першої інстанції про те, що анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можна вважати належним доказом, є помилковим, оскільки незважаючи на викладення такої на російській мові, її зміст дає можливість зрозуміти викладені в ній умови. Крім цього, анкета-заява містить підпис відповідача, що засвідчує розуміння ним її змісту. В розумінні положень статті 77 ЦПК України позивачем надані належні докази.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Частиною першою статті 638 ЦК України, чинною на момент підписання анкети-заяви, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 19 листопада 2016 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

На підставі підписаної 19.11.2016 анкети-заяви відповідачці вперше було встановлено кредитний ліміт в розмірі 700 грн, який в подальшому неодноразово збільшувався, востаннє 11.11.2019 до 46 000 грн (а.с. 11), про що свідчить довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (а.с.13), а також 16.09.2020 укладено паспорт споживчого кредиту (а.с. 16-18).

Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 протягом 2016 2020 років отримала 2 кредитні картки (а.с. 14).

У анкеті-заяві від 19 листопада 2016 року процентна ставка не зазначена.

З розрахунку заборгованості (а.с. 10-12) та виписки за договором б/н за період з 19 листопада 2016 року до 16 червня 2023 року (а.с. 85-97), що додані до позову, чітко прослідковується, що відповідачка, після встановлення кредитного ліміту 19.11.2016, активно користувалася кредитними коштами за допомогою картки, знімала кошти через банкомати та інше, частково сплачувала борг та не в повному обсязі, що призвело до утворення простроченої заборгованості.

У Постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21) колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зауважила, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженим наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операцій та є підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і податкових документах.

Отже, наданий позивачем розрахунок, а також виписка за договором б/н відповідачки, колегія суддів вважає належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача, зокрема баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції) і є первісними бухгалтерськими документами про видачу та сплату коштів за кредитним договором від 19.11.2016.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 19.11.2016, станом на 11.06.2023 розмір заборгованості за простроченим тілом кредиту становить 47 241,78 грн та 10 282,35 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Разом з тим, розмір кредитного ліміту також неодноразово змінювався і станом на 11 листопада 2019 року становив 46000,00 гривень, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с. 12).

При цьому банком визнавалось, що максимальний ліміт по кредиту, який був наданий відповідачці, складав 46 000,00 грн. Видачу кредиту у більшому розмірі банком не доведено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 46 000,00 грн, тобто в розмірі максимального ліміту по кредиту, який був наданий позичальнику.

Враховуючи те, що фактично отримані і використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, колегія суддів вважає, що кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а саме непогашеного тіла кредиту в межах наданого ліміту в розмірі 46 000,00 грн.

Проте банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за простроченими відсотками, які передбачені Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», "Універсальна CONTRACT, Універсальна GOLD.

Зокрема, згідно з витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна GOLD базова процентна ставка в місяць за користування кредитними коштами становить 2,5%, з 01.04.2013 року 2,3%, затратами здійсненими з 01.09.2014 року 2,7%, затратами здійсненими з 01.04.2015 року 3,5% і нараховується на залишок заборгованості; обов`язковий щомісячний платіж становить 7% від заборгованості (але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості), а з 01.04.2014 року 5% від заборгованості (але не менше 100,00 грн та не більше залишку заборгованості) (а.с. 19).

Апеляційний суд вважає, що оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт, який містяться в матеріалах даної справи, відповідачем не підписаний, а паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем лише 16 вересня 2020 року, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 19 листопада 2016 року шляхом підписання анкети -заяви.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні висновки наведені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17.

Отже, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 10 282,35 грн, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 19 листопада 2016 року.

Відповідно до ст. 376 ЦПК підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» слід задовольнити частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19 листопада 2016 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 46 000,00 грн заборгованості за простроченим тілом кредитного договору № б/н від 19.11.2016.

В решті позовних вимог відмовити.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на загальну суму 46 000грн , що становить 79,97 відсотка від ціни позову (57 524,13 грн).

Судовий збір за подачу позову було сплачено позивачем 2684,00 грн, а за подачу апеляційної скарги 4026,00 грн, тому стягненню з на користь позивача за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає 5557,90 грн., виходячи з розрахунку: (2684 х 79,97% = 2146,39 грн.) + (4026 х 82,12% = 3 219,59 грн.) = 5 365,98 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 листопада 2023 скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 19 листопада 2016 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд 1 Д, ) 46 000,00 (сорок шість тисяч) гривень 00 копійок заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором №б/н від 19.11.2016 року та сплаченого позивачем судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 5365,98 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст рішення суду виготовлено 07 лютого 2024 року.

Головуючий Н. М. Храпак

Судді: Б. О. Гірський

О. З. Костів