Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2522/21

29 січня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача

ОСОБА_1 , адвоката - Дмитрович Н.В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

її представника, адвоката - Гедзика В.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Автотрейдінг-Волинь» про визнання правочину недійсним та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

18.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ПП «Автотрейдінг-Волинь» про визнання правочину недійсним та стягнення коштів.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Дмитрович Н.В. вимоги ОСОБА_1 підтримала з підстав, наведених в позовній заяві.

Просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля "Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року, зеленого кольору, від 27.10.2019 року укладений між ПП "Автотрейдинг-Волинь» в особі відповідального ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти в розмір 5300 доларів США, що еквівалентно 133401 грн. на день укладення договору купівлі-продажу.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 не визнала.

Суду пояснила, що автомобіль "Volkswagen Passat" B5+, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 вона з своїм чоловіком придбала 05.12.2011 року через сайт "AUTO.RIA" у жительки м.Дніпропетровськ - ОСОБА_4 на підставі доручення, укладеного на неї та її чоловіка.

Зазначила, що по дорученні вона користувалася даним автомобілем до 21.10.2014 року, а коли його (доручення) трьохрічний термін закінчився, переоформила автомобіль в Надвірнянському МРЕВ на себе, тобто стала його повноцінним власником, а також замінила номерний знак НОМЕР_2 на НОМЕР_1 .

Вказує, що під час реєстрації автомобіля його оглядали експерти та працівники Надвірнянського МРЕВ, після чого їй було видане свідоцтво про реєстрацію автомобіля.

Цим автомобілем вона користувалася практично кожний день, він обслуговувався в автосалоні ТОВ "Альянс-ІФ", що в м.Івано-Франківську на вул.Надрічна, 7.

Пізніше чоловік купив їй інший автомобіль, а даний вони вирішили продати. Тому 27.10.2019 року, в неділю, її чоловік - ОСОБА_5 поїхав на авторинок, що знаходиться на об`їздній дорозі м.Івано-Франківськ (с.Павлівка).

На авто відразу знайшовся покупець, який хотів в цей же день забрати його, а саме не знімати з обліку, а укласти договір купівлі-продажу через комісіонера.

Тому вона особисто, як власник, приїхала на авторинок для укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу та договору комісії. За допомогою послуг брокерської фірми ПП "Автотрейдинг-Волинь» був оформлений договір купівлі-продажу даного автомобіля, покупець ОСОБА_1 заплатив їй обумовлену ними суму, після чого вона з чоловіком поїхала до себе додому, а ОСОБА_1 на купленому авто в Стрийський район Львівської області, де проживав.

Однак десь через 3-4 дні до її чоловіка зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що він не може поставити придбаний автомобіль на облік, оскільки експерт виявив перебитий VІN-код на його кузові.

Спочатку вони з чоловіком поїхали в Надвірнянське МРЕВ, однак там сказали, що документи на автомобіль не збережені.

Потім поїхали в Стрийський район Львівської області до ОСОБА_1 , щоб довести йому, що вони нічого в агрегатах автомобіля не переробляли.

Також вони ходили до слідчого Стрийського ВП ГУНП в Львівській області, однак останній їх не прийняв, мотивуючи тим, що вони не є власниками транспортного засобу.

В подальшому і її, і її чоловіка викликали в Надвірнянський ВП з приводу проданого ОСОБА_1 автомобіля, де вони слідчому пояснювали, що ніякий VІN-код кузова автомобіля не змінювали та не перебивали.

Просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник відповідача - ПАТ "Автотрейдінг- Волинь" в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи товариство повідомлялося заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки відповідач не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутність на адресу суду не надходило.

Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до наступних висновків:

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребовуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 05.12.2011 року відповідач ОСОБА_2 з своїм чоловіком ОСОБА_5 через сайт інтернет-компанії "AUTO.RIA" купили у м.Дніпропетровськ у громадянки ОСОБА_4 автомобіль "Volkswagen Passat" B5+, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на підставі довіреності, укладеної на неї та чоловіка. Довіреність посвідчена 05.12.2011 року приватним нотаріусом Дніпропетровського РНО Черняком М.О. Копія її долучена до матеріалів кримінального провадження №20 від 31.10.2019 року Стрийського РУП та була оглянута судом в судовому засіданні.

З пояснень відповідача та її представника також з`ясовано, що вказаним автомобілем відповідач ОСОБА_2 користувалася до 21.10.2014 року після чого переоформила його в Надвірнянському МРЕВ на себе, тобто стала його власником та поміняла державний номерний знак НОМЕР_2 на НОМЕР_1.

В подальшому продовжувала користуватися даним автомобілем до жовтня 2019 року. Але оскільки чоловік придбав їй новий автомобіль, даний вони вирішили продати.

З цією метою, 27.10.2019 року її чоловік - ОСОБА_5 поїхав на авторинок, що знаходиться на виїзді з м.Івано-Франківськ в с.Павлівка.

Наведені обставини не заперечувалися під час розгляду даної справи представником позивача ОСОБА_1 .

Як вбачається з пояснень учасників процесу, прибати даний автомобіль виявив бажання позивач ОСОБА_1 шляхом укладення цивільно-правового договору через посередника - ПП "Автотрейдинг -Волинь", офіс якого також знаходився на авторинку.

Судом також перевірено, що 27.10.2019 року між ОСОБА_2 та ПП "Автотрейдинг -Волинь" в особі відповідального ОСОБА_3 укладено договір комісії №6575/19/10281 від 27.10.2019 року, згідно якого комісіонер зобов`язувався за комісійну плату здійснити продаж автомобіля комітента (оригінал договору комісії оглянутий в судовому засіданні).

В подальшому згідно Договору купівлі-продажу транспортного засобу №6575/19/10281 від 27.10.2019 року продавець (комісіонер) ПП Автотрейдинг-Волинь» в особі відповідального ОСОБА_3 , на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу (комітентом) продав, а покупець ОСОБА_1 купив автомобіль марки "Volkswagen Passat" д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року. Сума за яку був проданий автомобіль вказана у договорі купівлі-продажу і становила - 50030 грн.

Як вбачається з п.1.3. Договору купівлі-продажу покупець оглянув та ознайомився з майном, яке зазначено у п.11. Договору. Претензій до продавця щодо технічного стану та якісних характеристик відчужуваного транспортного засобу немає. П.2.2. Договору визначено, що сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього договору. А п.2.3. передбачено, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження транспортного засобу переходить від уповноваженої особи до покупця з моменту підписання цього договору.

Зазначений договір підписаний сторонами - продавцем на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу: ПП "Автотрейдинг-Волинь" (37669451) та покупцем - ОСОБА_1 .

Крім того, 27.10.2019 року на підставі вказаного договору купівлі-продажу сторонами договору був складений акт огляду реалізованого транспортного засобу, а згідно договору комісії - акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер.

Як вбачається з акту огляду реалізованого транспортного засобу - ідентифікаційні номери складових частин транспортного засобу відповідають номерам зазначеним в товарно-супровідній документації на транспортний засіб, а актом технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер підтверджено, що комісія комісіонера провела огляд технічного стану, комплектності та оцінку транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер і встановила, що автомобіль "Volkswagen Passat" 1.9 ТDI седан -В, 2001 року випуску, номер свідоцтва про реєстрацію: НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , кузов- НОМЕР_4 в технічно справному стані.

Що стосується доводів представника позивача відносно виявлення 29.10.2021 року експертом Сервіного центру 4645, що кузов автомобіля "Volkswagen Passat" д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску піддавався зміні суд зауважує таке:

Дійсно, під час реєстрації та огляду вказаного транспортного засобу, експертом було виявлено, що номер кузова легкового автомобіля піддавався зміні. На місце прибула слідчо-оперативна група, автомобіль вилучили і доставили на арештмайданчик Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

30.10.2019 року судовим експертом сектором криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу автотехнічних та криміналістичних видів досліджень транспортних засобів Гиндою О.О. на підставі письмової заяви ОСОБА_1 від 30.10.2019 року проведено експертне дослідження за напрямком «Комплексне дослідження транспортних засобів та документів, що їх супроводжують», за результатами якого складено висновок №14/4645/2Д від 30.10.2019 року. Відповідно до висновку встановлено, що номер кузова НОМЕР_4 легкового автомобіля "Volkswagen Passat" 1.9 ТDI седан -В, 2001 року випуску, який належить ОСОБА_1 змінений шляхом перебивання окремих знаків номеру. Первинний номер кузова встановлено повністю - НОМЕР_5 .

Номер двигуна НОМЕР_6 легкового автомобіля "Volkswagen Passat" 1.9 ТDI седан -В, 2001 року випуску, який належить ОСОБА_1 заводом-виробником не наносився. Встановити первинний номер двигуна не виявляється можливим.

В зв`язку з наведеним, за заявою ОСОБА_1 31.10.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001320 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.290 КК України. В межах даного кримінального провадження слідчим СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області майором поліції Гладієм А.М. винесено постанову про проведення експертизи від 10.12.2019 року.

21.12.2019 року за № 8-378 Львівським НДЕКЦ МВС України була проведена судова експертиза за експертною спеціальністю 4.3 - криміналістичне дослідження транспортних засобів за результатами якої встановлено, що номер кузова представленого на дослідження автомобіля піддавався змінам, а саме перебиттю та нанесенню кустарним способом номеру кузова НОМЕР_4 . Номер двигуна НОМЕР_6 нанесено не заводом-виробником. Встановити первинний номер двигуна не представилось можливим.

04.11.2019 року ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №456/4260/19, провадження №1кс-/456/1792/2019 накладено арешт на автомобіль "Volkswagen Passat" 1.9 ТDI седан -В, д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року, зеленого кольору, з номером кузова НОМЕР_4 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_2 .

В межах даного кримінального провадження в якості свідків були допитані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та інші особи.

Разом з тим, як достовірно встановлено судом, станом на час розгляду даної цивільної справи винну особу у кримінальному провадженні за №0001320 внесеному 31.10.2019 року до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.290 КК України органами слідства не встановлено.

В зв`язку з встановленими обставинами суд констатує наступне:

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме:

зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

правочин має вчинятися у формі, встановленій законом;

правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним;

правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається зі змісту оглянутого в судовому засіданні Договору купівлі-продажу транспортного засобу №6575/19/10281 від 27.10.2019 року в ньому прописані істотні умови про предмет договору, які є необхідними для договорів даного виду (1.Загальні положення, 2.Передача об`єкта, 3.Оплата та розрахунки за договором, 4.Обов`язки сторін, 5.Обов`язки покупця, 6.Обов`язки продавця, 7.Відповідальність сторін, 8.Вирішення спорів, 9.Дія договору 10. Місцезнаходження і реквізити сторін). Вони (умови) узгоджені сторонами та підписані ними.

Таким чином судом не встановлено недодержання сторонами в момент вчинення Договору купівлі-продажу транспортного засобу №6575/19/10281 від 27.10.2019 року вимог, як передбачено частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Також в процесі розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження і доводи представника позивача про те, що відповідач ОСОБА_2 , як сторона правочину ввела в оману другу сторону - позивача ОСОБА_1 щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст.229 ЦК України), а це також є підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України. Зурахуванням всіх здобутих судом доказів у сукупності, таких очевидних фактів не встановлено.

Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 5300 дол. США, що еквівалентно 133401 грн. на день укладення договору купівлі-продажу, суд зазначає:

Згідно дослідженого в судовому засіданні Договору купівлі-продажу транспортного засобу №6575/19/10281 від 27.10.2019 року обумовлена сторонами сума купівлі-продажу автомобіля "Volkswagen Passat" 1.9 ТDI седан -В, д.н.з. НОМЕР_1 , 2001 року випуску, становила - 50030 грн. 00 коп., а не 5300 дол.США, що еквівалентно 133401 грн. на день укладення договору купівлі-продажу, як вказує позивач.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, як було обгрунтовано вище, судом не здобуто доказів вини відповідача ОСОБА_2 в зміні VІN-коду кузова автомобіля чи невідповідності договору купівлі-продажу автомобіля вимогам ст.203 ЦК України.

Суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як зазначено вище, відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд прийшов до висновку, що взадоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПП «Автотрейдінг-Волинь» про визнання правочину недійсним та стягнення коштів, слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст.16, 202, 203, 215, 230, ч.1 ст.626, ч.1, 2 ст.638 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Автотрейдінг-Волинь» про визнання правочину недійсним та стягнення коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення

складено 08.02.2024 року.

Суддя Грещук Р.П.