Справа № 463/3662/23 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/3444/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогосудді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Назар Х.Б.

з участю: апелянта ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Доготер Оксани Георгіївни на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 16 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського регіонального спеціалізованого науково - реставраційного інституту Укрзахідпроектреставрація в особі Арбітражного керуючого Плесканки Олега Володимировича про стягнення заробітної плати та компенсації при звільненні та зобов`язання видати трудову книжку,-

в с т а н о в и в:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в Галицький районний суд м.Львова з позовом до Українського регіонального спеціалізованого науково - реставраційного інституту Укрзахідпроектреставрація в особі Арбітражного керуючого Плесканки Олега Володимировича про стягнення заробітної плати та компенсації при звільненні та зобов`язання видати трудову книжку.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17.07.2023 року відкрито провадження у справі.

25 вересня 2023 року арбітражний керуючий Плесканка О.В. скерував на адресу суду клопотання про закриття провадження у справі. Клопотання вмотивоване тим, що ухвалою від 21.09.2022 р. по вказаній справі: припинено повноваження керівника Державного підприємства «Український регіональний спеціалізований науково реставраційний інститут «Укрзахідпроектреставрація» (ідентифікаційний код 13823105) Курець Юрія Петровича. Покладено на розпорядника майна арбітражного керуючого Плесканку Олега Володимировича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1779 від 21.12.2016, адреса: а/с 9859, м. Львів, 79038) виконання обов`язків керівника Державного підприємства «Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут «Укрзахідпроектреставрація» (79008, м. Львів, пл. Соборна, буд. 3А, ідентифікаційний код 13823105) на період виконання повноважень розпорядника майна боржника. Відтак, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 16 жовтня 2023 року закрито провадження у справі у справі за позовом ОСОБА_1 до Українського регіонального спеціалізованого науково - реставраційного інституту Укрзахідпроектреставрація в особі Арбітражного керуючого Плесканки Олега Володимировича про стягнення заробітної плати та компенсації при звільненні та зобов`язання видати трудову книжкуу зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Доготер О.Г. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції при постановленні ухвали про закриття провадження у справі не врахував, що ОСОБА_1 працювала в ПД «Укрзахідпроектреставрація» на підставі договору з 03.09.2001 року.У зв`язку з постійним невиконанням обов`язків, несвоєчасною та неповною виплатою заробітної плати відповідачем, позивач 19.09.2022 року подала заяву на звільнення за згодоюсторін, яка була зареєстрована під номером 38 від 19.09.2022 року. Проте до тепер відповідач не здійснив належного звільнення позивача, не провів остаточного розрахунку та не видав належним чином оформленої трудової книжки.

Вважає, що суд першої інстанції не мав права закривати провадження у справі, а мав обов`язок передати її на розгляд господарського суду Львівської області.

Також зазначає, що судом не роз`яснено позивачу до юрисдикції якого суду віднесено розгляд вказаної справи, а відтак, в порушення ст.256 ЦПК України, позбавив можливості позивача звернутись до відповідного суду.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність учасників справи, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, зазначивши також, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Стаття 124 Конституції України визначає, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини першої статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.02.2022 р. по справі № 914/620/20 відкрито провадження у справі про банкрутство Державного підприємства Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут Укрзахідпроектреставрація (79008, м. Львів, пл. Соборна, буд. ЗА, ідентифікаційний код 13823105). Введено процедуру розпорядження майном Державного підприємства Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут Укрзахідпроектреставрація (79008, м. Львів, пл. Соборна, буд. ЗА, ідентифікаційний код 13823105). Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Плесканку Олега Володимировича.

Ухвалою від 21.09.2022 р. по вказаній справі: припинено повноваження керівника Державного підприємства «Український регіональний спеціалізований науково- реставраційний інститут «Укрзахідпроектреставрація» Курець Юрія Петровича. Покладено на розпорядника майна арбітражного керуючого Плесканку Олега Володимировича виконання обов`язків керівника Державного підприємства «Український регіональний спеціалізований науково-реставраційний інститут «Укрзахідпроектреставрація» на період виконання повноважень розпорядника майна боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18 жовтня 2018 року № 2597-VIII (далі - Кодекс № 2597-VIII).

Відповідно до статті 7 Кодексу № 2597-VIII спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша).

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи (частина друга вказаної статті).

Частина друга статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначає підсудність спорів одному господарському суду, який акумулює усі майнові вимоги за участю боржника.

Таким чином, з огляду на положення законодавства України, розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Така правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц (провадження №14-404цс19), від 28 січня 2020 року у справі №50/311-б.

У даному позові, ОСОБА_1 просить: визнати незаконною бездіяльність відповідача - Українського регіонального спеціалізованого науково - реставраційного інституту Укрзахідпроектреставрація в особі Арбітражного керуючого Плесканки Олега Володимировича; зобов`язання відповідача винести наказ про звільнення; зобов`язання провести остаточний розрахунок; стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу до моменту фактичного розрахунку; видати належним чином оформлену трудову книжку та стягнути моральну шкоду.

Виходячи з вищенаведеного, закриваючи провадження у справі, враховуючи предмет спору та суб`єктний склад, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що справа за позовом ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому правомірно застосував приписи п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Разом з тим, суд першої інстанції допустив помилку, виклавши резолютивну частину рішення, у якій не зазначив, до якої юрисдикції віднесено розгляд даної справи.

Відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Проте, резолютивна частина оскаржуваної ухвали не містить роз`яснення позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність змінити резолютивну частину ухвали, доповнивши її абзацом: "Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд справи за її позовом віднесено до юрисдикції господарського суду".

Разом з тим, колегія суддів вважає, що інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки ч. 1 ст. 256 ЦПК України чітко визначено порядок та суд, якому подається заява про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Так, відповідно до ч.1 ст.256 ЦПК України заява про направлення справи за встановленою юрисдикцією подається протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Оскільки рішення про закриття провадження у даній справі прийняв Галицький районний суд м.Львова, то саме до цього суду позивачка повинна звернутися із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Доготер Оксани Георгіївни задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 16 жовтня 2023 року - змінити, доповнивши її абзацом: "Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд справи за її позовом віднесено до юрисдикції господарського суду".

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08.02.2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.