Справа № 752/8587/23
Провадження № 2/752/1186/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 лютого 2024 року місто Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Ольшевської І.О.,

за участю секретаря судових засідань Крекотень О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 , за результатом розгляду якого позивач просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь загальну суму коштів заборгованості за Договором доручення від 26.01.2018р. в розмірі 1 571 491,45 грн. з яких: 89 457,00 грн. - основна сума заборгованості за Договором; 1 427 733,72 грн. - пеня; 8 977,56 грн. - 3% річних; 45 323,17 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позову вказує, що згідно укладеного договору доручення між ним та ОСОБА_2 від 26.01.2018 р., позивач зобов`язавався представляти інтереси відповідача в державних органах, підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності, судових органах, у правоохоронних органах, прокуратурі та в державній виконавчій службі Міністерства юстиції України з питань виконання рішення суду, яке набрало законної сили, стосовно недоотриманої одноразової грошової допомоги за фактом настання у відповідача інвалідності 1 (першої) групи, що сталася внаслідок виконання обов`язків військової служби, в розмірі 81 000,00 грн. На виконання рішення Окружного адміністративного суду та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_2 , отримав одноразову грошову допомогу в сумі 178 914,00 грн. за протоколом комісії № 160 від 22.11.2019, листом фінансово-економічного управління Командування сухопутних військ ЗСУ від 03.12.2019 № 116/14/5/1409 та наказом від 09.12.2019 № 491. Згідно пункту 4.2. Договору доручення ОСОБА_2 повинен був сплатити винагороду в розмірі 89 457,00 грн. не пізніше 27.12.2019. Однак, ОСОБА_2 не виконав своїх зобов`язань та відмовився сплатити визначену суму ОСОБА_1 . Враховуючи відмову ОСОБА_2 виконати договірні зобов`язання, позивач надіслав претензію та надав строк на добровільне виконання, однак вона залишилась без відповіді. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 624 ЦК України та підпункт 4.5 Договору доручення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 2% від загальної суми винагороди (89 457,00 грн.) за кожен прострочений день, починаючи з 28.12.2019, та яка за розрахунком позивача складає суму в розмірі 1 427 733,72 грн. Крім того, керуючись ст. 625 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Ухвалою судді від 10.05.2023 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження сторін.

З матеріалів позову вбачається, що адресою відповідача визначена адреса АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Єдиного демографічного реєстру відповідач знався з реєстрації за вказаною адресою 11.11.2022 р.

Вбачається, що відповідач не зареєстрований у підсистемі Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та не має Електронного кабінету, тому направлення судової повістки про виклик до суду у спосіб, визначений ст. 14 ЦПК України, неможливе.

Отже, повідомлення відповідача здійснювалось у порядку ч.ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України, а саме, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Згідно матеріалів справи, іншої адреси відповідача, аніж адреса: АДРЕСА_1 , не встановлено, а згідно вищевикладеного, повідомлення у спосіб направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення та/або до електронного кабінету користувача ЄСІТС неможливе, тому судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України.

Відзив на адресу суду не надходив.

Тому, 13.11.2023 р. ухвалою суду закрито підготовче провадження, а справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів призначено до судового розгляду.

Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.01.2018 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір доручення, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Охріменко М.С. зареєстрований в реєстрі за № 41.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 (повірений) зобов`язується представляти інтереси ОСОБА_2 (довірителя) в державних органах, підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності, судових органах, у правоохоронних органах, прокуратурі та у державній виконавчій службі Міністерства юстиції України з питань виконання рішення суду, яке набрало законної сили, стосовно недоотриманої одноразової грошової допомоги за фактом настання в Довірителя інвалідності 1 (першої) групи, що сталася внаслідок виконання обов`язків військової служби, в розмірі 81 000,00 грн.

Згідно з пунктом 4.1. договору довіритель за здійснення представництва сплачує повіреному винагороду в розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків від грошових коштів, які будуть фактично отримані повіреним у рахунок сплати допомоги, розмір якої зазначено у пункті 1.1 цього договору.

У пункті 4.2. вказано, що довіритель повинен сплатити винагороду, вказану в пункті 4.1, не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дати зарахування коштів на банківський рахунок довірителя чи з дати отримання коштів в інший спосіб.

Відповідно до пункту 4.3. договору у випадку, якщо внаслідок судових рішень не настає право отримання допомоги у розмірі, зазначеному у пункті 1.1 даного договору, повірений не має права вимагати сплати будь-якої винагороди, а довіритель має право на компенсацію або відшкодування витрат від повіреного.

Довіритель виплачує повіреному винагороду за цим договором одноразово - готівкою (п. 4.4. договору).

У випадку отримання довірителем допомоги частинами, довіритель виплачує повіреному 50 (п`ятдесят) відсотків від кожної отриманої частини (п. 4.5. договору).

Згідно з пунктом 4.6. договору у випадку зміни групи інвалідності у довірителя, сума винагороди, зазначена в пункті 4.1 цього договору, залишається незмінною, незважаючи на додаткові виплати, пов`язані зі змінами у групі інвалідності.

Разом із тим, пунктом 5.1. сторонами визначена відповідальність, якою в разі невиконання п.п. 412 цього Договору чи відмови Довірителя від сплати повіреному винагороди в обсязі, визначеному в п.п. 4.1., 4.5. цього Договору, довіритель сплачує Повіреному пеню в розмірі 2 (двох) відсотків від загальної суми .винагороди за кожен прострочений день, починаючи з дня, визначеного у п.п. 4.2 цього договору.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 листопада 2019 року №160 комісією вирішено на виконання рішення Окружного адміністративного суду Києва від 05.08.2019 за заявою № 640/1263/19 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019: скасувати пункт 5 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду дань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 14.12.2018 №127; призначити одноразову грошову допомогу майору в запасі - ОСОБА_2 (Київський МВК), якого 15.02.1992 звільнено з військової служби та 06.04.2011 під час огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю І групи внаслідок травми, пов`язаної виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії (Довідка МСЕК серія КИО-1 № 310775 від 06.04.2011), в розмірі/ 60-місячного грошового забезпечення, в сумі 178914,00 грн.

Вбачається, що військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 видано довідку про те, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.08.2019 по справі № 640/1263/19 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2019 ОСОБА_2 перерахована одноразова грошова допомога (соціальна) як інваліду війни І групи в сумі 178 914,00 грн.

А з платіжного доручення №6697 від 10 грудня 2019р. вбачається, що Держказначейська служба України м. Київ здійснила переказ на рахунок ОСОБА_2 в розмірі 178 914,00 грн.

Позивачем направлено за адресою ОСОБА_5 , зазначеною в Договорі доручення, претензію від 15.12.2019 про сплату коштів у розмірі 89 457,00 грн. та надано тридцятиденний строк на її добровільне виконання. Відомостей про результат розгляду даної претензії матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до положень ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частини перша вказаної ст. Кодексу), виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін (ч. 2 ст. 526 ЦК України).

Ч. 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

П. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (ч. 1 ст. 624 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Так, встановлено, що довіритель ОСОБА_2 не виконав умови підпунктів 4.1 і 4.2 договору доручення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу міста Києва Охрименко М.С. і зареєстрованого за №41, тому настає відповідальність, визначена умовами цього договору в підпункті 5.1 та згідно з статтею 625 ЦК України.

Згідно з частиною третьою ст. 551 Цивільного кодексу розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У своїй постанові від 22.12.2021р. у справі №757/47199/18 Верховний Суд зазначив про те, що для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності в цивільному праві.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №727/9352/17, від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц, у постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №185/1265/17, від 28 травня 2020 року у справі №355/680/17, від 15 грудня 2020 року у справі №754/136/16, від 15 квітня 2020 року у справі №367/3875/16-ц, від 29 вересня 2021 року у справі№ 756/1853/15-ц.

Так, оскільки розмір суми неустойки у вигляді пені за розрахунком позивача становить 1427733,72 грн., що перевищує суму боргу (89457 грн.) у понад тринадцять разів, а відповідач за позовом є особою з інвалідністю І групи, ветераном війни, суд вважає справедливим зменшити суму пені до розміру 5 000,00 грн.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 141, 247, 258, 259, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором доручення від 26.01.2018р. у розмірі 148 757,73 грн. (сто сорок вісім тисяч сімсот п`ятдесят сім грн. 73 коп.), з яких: 89 457, 00 грн. (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім грн. 00 коп.) - основна сума заборгованості за Договором; 5 000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) - пеня; 8 977, 56 грн. (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят сім грн. 56 коп. ) - 3% річних; 45 323,17 грн. (сорок п`ять тисяч триста двадцять три грн. 17 коп.) - інфляційні втрати.

3 В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4 Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 19.02.2024р.

Суддя І.О. Ольшевська