Єдиний унікальний номер 725/9438/23
Номер провадження 2/725/1140/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 Першотравневий районний суд м.Чернівців в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

за участю секретаря: Стрілець Д.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувсядо суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за природний газ.

Посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою за адресою АДРЕСА_1 , однак своєчасно за газ не сплачує.

Внаслідок несвоєчасної сплати за природний газ, у відповідача утворилася заборгованість, яка за період з січня 2022 року поквітень 2022 року становить 4335,53грн. Ззаявою про реструктуризацію заборгованості відповідач не звертався.

У добровільному порядку погасити наявну заборгованість відповідач не бажає.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чернівцігаз збут» заборгованість за спожитий природний газ у сумі 4335 грн. 53 коп. та понесені судові витрати.

У поданому відзиві відповідач позов не визнав та вказав, що не споживав за договором природний газ, тому позовні вимоги не можуть бути задоволені.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі те не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно положень ч.2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 адресою АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 як споживачу послуг постачання природного газу, які надаються позивачем.

Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно п.5 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2496 від 30.09.2015 року, побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

За змістом п. 3 вказаних Правил, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

За змістом п.22 Правил побутовий споживач зобов`язаний,зокрема:укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору;безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої,лічильник газу,представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати.

Також, Правилами передбачено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Згідно з п.1.1. Типового Договору визначено, що він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником (п.1.1 Типового Договору). Згідно з п.1.2. Типового Договору визначено, що умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 і є однаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно з п. 1.3. Типового Договору визначено, що цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641,642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору.

У відповідності до вимог ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно зі ст.634 Цивільного кодексу України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно вказаних Правил побутовий споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу, а розрахунковим періодом є календарний місць, а строк оплати встановлено не пізніше 25 числа наступного місяця.

Судом встановлено, що ТОВ «Чернівцігаз Збут» у порядку, передбаченому Правилами розмістив на своєму сайті типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам, а також надіслав усім побутовим споживачам заяви-приєднання із супровідним листом по формі, встановленій у постанові НКРЕКП від 30.09.2015р. №2500, яку споживачам необхідно було підписати та повернути в ТОВ «Чернівцігаз Збут».

Згідно з вимогами Правил, якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ або факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору постачальником відповідно до вимог цих Правил.

Крім того, у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу та його об`єкт.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що відповідач подав письмову заяву про припинення розподілу природного газу на її об`єкт.

Крім того, розрахунок заборгованості, а також довідка про підтвердження факту споживання природного газу споживачем та наявного у нього діючого постачальника газу свідчать про те, що споживання відповідачем природного газу з газорозподільної системи за період виникнення заборгованості не припинялось.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача свідчать про приєднання до умов Типового договору.

За змістом п. 20 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2496 від 30.09.2015 року, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами (п.20 Порядку).

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.п. 17, 27, 32 ч.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників). Постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу. Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.

Згідно п.1, 6, 17, 30 ч.3 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» до компетенції Регулятора на ринку природного газу належать: видача ліцензій на право провадження видів діяльності на ринку природного газу, що підлягають ліцензуванню з урахуванням положень статті 9 цього Закону, та нагляд за дотриманням ліцензійних умов ліцензіатами; затвердження кодексів газотранспортних систем, кодексу газорозподільних систем, кодексів газосховищ та кодексу установки LNG; затвердження правил постачання природного газу; інші функції, передбачені законом.

Згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про ринок природного газу» господарська діяльність на ринку природного газу, пов`язана з його транспортуванням, розподілом, зберіганням, наданням послуг установки LNG, постачанням природного газу, провадиться за умови отримання відповідної ліцензії.

Згідно ч.1, 3 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу» Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Згідно ч.1, 2 ст.41 Закону України «Про ринок природного газу» регулятор затверджує кодекс газорозподільних систем за результатами консультацій із суб`єктами ринку природного газу. Оператор газорозподільної системи розміщує кодекс газорозподільних систем на своєму веб-сайті. Кодекс газорозподільних систем повинен містити такі положення: основні правила технічної експлуатації газорозподільних систем, планування, оперативно-технологічного управління та розвитку газорозподільних систем та механізми нагляду за їх додержанням; умови, у тому числі комерційні та технічні, доступу до газорозподільних систем, включаючи комерційні та технічні умови приєднання нових об`єктів замовника до газорозподільної системи; правила обліку природного газу (у тому числі приладового); правила поведінки на випадок збоїв у роботі газорозподільних систем; порядок обміну інформацією з іншими суб`єктами ринку природного газу; інші питання щодо експлуатації газорозподільних систем.

Відповідно до вимог Закону України «Про ринок природного газу» щодо розмежування функцій з постачання та розподілу газу, а також згідно з постановою НКРЕКП (Регулятора) від 28.05.2015 №1640 з 01 липня 2015 року було анульовано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, видану ПАТ «Чернівцігаз» та Постановою НКРЕКП від 28 травня 2015 року №1641 ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території Чернівецької області видано ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ».

При цьому, з 01.07.2015 р. ліцензовану діяльність з постачання газу (відносини купівлі-продажу) проводив ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» (як Постачальник газу), а ліцензовану діяльність з розподілу газу (розподіл, транспортування, встановлення вузлів обліку газу, облік об`ємів/обсягів природного газу (контрольне зняття показників лічильника), тощо) проводив АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернівцігаз» (як Оператор ГРМ).

Главою 4 розд.ІХ Кодексу газорозподільних систем (постанова НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494, надалі Кодекс ГРМ) встановлений Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів(населення).

Згідно з п.1 гл.4 розд. ІХ Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в Оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому Оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Згідно з п.2 гл.4 розд. IX Кодексу ГРМ періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС Оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу Оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по побутовому споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу.

Згідно з п.4 гл.4 розд.ІХ Кодексу ГРМ побутовий споживач, який розраховується за лічильником газу, зобов`язаний щомісяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб, визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання Оператором ГРМ до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу та споживання природного газу (алокація) по об`єкту споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного об`єму споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу. Група споживання по кожному об`єкту побутового споживача, який розраховується за лічильником газу, визначається Оператором ГРМ згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.5 гл.4 розд.ІХ Кодексу ГРМ після визначення за підсумками розрахункового періоду (газового місяця) об`єму розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку здійснює переведення величини об`єму природного газу в обсяг розподіленої (спожитої) енергії за трьома одиницями виміру: у кВт год, Гкал, МДж. Дані про об`єм (м куб.) та обсяг (кВттод, Гкал, МДж) розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за розрахунковий період (газовий місяць) зазначаються Оператором ГРМ в особистому кабінеті споживача на сайті Оператора ГРМ (за наявності) та/або в рахунку про сплату послуги за договором розподілу природного газу. Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку.

До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Таким чином, визначення обсягів спожитого побутовими споживачами природного газу відноситься до виключної компетенції Оператора ГРМ.

Відповідачем до відзиву не було надано жодних доказів, які б підтверджували намагання Відповідача врегулювати ці розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого Відповідачем природного газу за спірний у спосіб, встановлений договором розподілу природного газу чи в судовому порядку.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, надані Відповідачем копії документів жодним чином не підтверджують неправильність ведення Оператором ГРМ обліку природного газу, неправильність нарахування Постачальником вартості спожитого Відповідачем природного газу, наявності між Сторонами по справі спору щодо об`єму спожитого природного газу.

При цьому, одна тільки незгода Відповідача із нарахованими Оператором ГРМ об`ємами природного газу не може бути підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Враховуючи те, що Відповідач не звертався до Оператора ГРМ або суду щодо врегулювання розбіжностей у частині визначення об`єму розподіленого природного газу у спосіб, встановлений договором розподілу природного газу або в судовому порядку, визначенні Оператором ГРМ обсяги природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

В цей же час, Постачальник для проведення нарахування за газ всім споживачам керується виключно інформацією щодо обсягів спожитого газу споживачами, яка надається йому Оператором ГРМ та зобов`язаний здійснювати відповідне визначення вартості вказаного Оператором ГРМ об`єму газу та зазначати його в рахунках на оплату.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 8 серпня 2018 року (справа № 296/6536/17).

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 8 серпня 2018 року (справа № 296/6536/17) дії підприємства з постачання газу (в даній справі ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ») не можуть вважатись такими, що порушували права та інтереси споживачів, в частині не правильного обліку природного газу, до моменту поки не буде визнано протиправними відповідні дії Оператора ГРМ, на якого законодавством в імперативному порядку покладено обов`язок здійснення обліку природного газу, зокрема за об`єктами споживання побутових споживачів.

Крім того, Верховний Суд також вказав, що підприємство з постачання газу не отримує дані щодо обсягів споживання природного газу побутовими споживачами безпосередньо від побутових споживачів, а отримує їх лише опосередковано, тобто через Оператора ГРМ.

Тому, за відсутності належних і допустимих доказів щодо неправомірності нарахованих обсягів природного газу Оператором ГРМ, всі дані щодо обсягів споживання природного газу є правомірними.

Також необхідно зазначити про те, що відповідно до пункту 23 розділу III Правил постачання природного газу (постанова НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2496)розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Крім того, відповідно до пункту 4.4 Типового Договору постачання природного газу побутовим споживачам (постанова НКРЕКП від 30.09.2015р. №2500), об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається одним із нижченаведених способів:1) за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу;2) або за плановими величинами середньомісячного споживання газу в опалювальний або міжопалювальний період.

Таким чином, зазначені норми Правил та Типового Договору повністю кореспондується із нормами Порядку комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначеному Кодексом ГРМ.

При цьому, в Розрахунку заборгованості та Витягу Оператора ГРМ з персоніфікованих даних зазначені об`єми природного газу, визначені Оператором ГРМ Відповідачу на підставі вимог Кодексу ГРМ і Типового договору розподілу природного газу в зв`язку з чим, вони є належною правовою підставою для визначення вартості газу, поставленого Відповідачу Позивачем у спірному періоді.

Таким чином, дії Позивача, які полягають у здійсненні визначення вартості вказаного Оператором ГРМ об`єму газу, спожитих Відповідачем, є повністю правомірними, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Отже, доводи Відповідача в цій частині є безпідставними, необґрунтованими, не підтверджені належними, допустимими, достатніми доказами та такими, що не заслуговують на увагу Суду.

Судом встановлено, що відповідач не виконав покладених на нього зобов`язань та у встановлені строки не оплатив наданні йому позивачем послуги відповідно до встановлених тарифів.

Згідно доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за відповідачем рахується заборгованість по оплату послуг позивача в сумі 4335,53 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі та матеріали справи не містять доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, а саме: Довіреністю від 12.12.2022 року, попереднім розрахунком суми судових витрат, які очікують понести у зв`язку із розглядом справи від 09.11.2023 року, суд приходить до висновку, що позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., оскільки їх розмір є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та складністю справи.

Таким чином, вказані витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 162 ЖК України, ст.ст. 526, 530, 625 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрованого в АДРЕСА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» (), яке розташоване в м. Чернівці вул. Кармелюка, 110Б, (р/р № НОМЕР_3 у АТ «Банк Альянс», МФО 300119) заборгованість за природний газ за період з грудня 2019 року по лютий 2022 року наявну заборгованість у розмірі 4335 грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АБ «Кліринговий дім», МФО 300647, р/р № НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька