Дата документу 20.02.2024
Провадження № 2-о/334/37/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Бредіхіна Ю.Ю.,

присяжних Земрох А.М., Коленко К.М.,

за участю секретаря Жураківської В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» ЗОР щодо визнання ОСОБА_1 недієздатною та встановлення над нею опіки, за участю заінтересованої особи орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району,

установив:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернулась комунальна установа «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради із заявою про визнання ОСОБА_1 недієздатною, а також покладення обов`язків її опікуна на керівника комунальної установи.

В обґрунтування своєї заяви вказує на те, що ОСОБА_1 прибула до КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» на виконання наказу №126 від 25.05.2022 року, виданого Департаментом соціального захисту населення про тимчасове переміщення (евакуацію) підопічних КУ «Таврійський психоневрологічний інтернат з геріатричним відділенням» ЗОР.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 18.11.2008 року у справі №2-0-4/08 ОСОБА_1 визнано недієздатною.

Представник заявника адвокат Ярошенко О.О., обґрунтовуючи своє звернення до суду, вказує на те, що на момент ухвалення рішення про визнання ОСОБА_1 визнано недієздатною таке рішення не мало обмежень у часі, проте з 07.12.2017 року положення статті 300 ЦПК України визначають, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною не може перевішувати двох років.

Крім того, адвокат вказує на необхідність призначення судом опікуна недієздатній особі в особі керівника комунальної установи «Запорізький дитячий будинок-інтернат» Запорізької обласної ради.

Заінтересована особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району заперечила проти задоволення заяви вказавши на те, що рішенням суду від 18.11.2008 року у справі №2-0-4/08 ОСОБА_1 визнано недієздатною, і жодних термінів у цьому рішенні не вказано, відтак необхідності повторного визнання ОСОБА_1 недієздатною нема. Крім того, вказує на те, що положеннями ст. 66 ЦК України унормовано питання щодо опіки над недієздатними особами, які перебувають у закладах соціального захисту населення, а тому окремого рішення суду щодо призначення їй опіку не потребується.

Дослідивши подану заяви та додані документи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Стаття 315 ЦПК України визначає, що в судовому порядку можуть встановлюватись факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із положеннями статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною першою статті 40 ЦК України визначено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Судом встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 18.11.2008 року у справі №2-0-4/08 ОСОБА_1 визнано недієздатною.

Статтею 5 ЦК України унормовано, що Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Приписами частини третьої статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На момент ухвалення Чернігівським районним судом Запорізької області про визнання ОСОБА_1 недієздатною жодних законодавчих обмежень щодо дії цього рішення у часі не існувало.

Вказане рішення суду не скасовано. Будь-яких відомостей проте, що ОСОБА_1 видужала немає. Більш того, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №25 від 18.01.2024 року ОСОБА_1 до теперішнього часу виявляє ознаки психічного розладу, який унеможливлює розуміння нею своїх дій.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про безпідставність заявленої вимоги.

Крім того, суд погоджується із доводами заінтересованої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району про те, що питання опікунства над особою, яка перебуває у закладі соціального захисту населення, врегульовано положеннями статті 66 ЦК України і не потребують додаткового судового рішення з цього приводу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з тим, що набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Ураховуючи вищевказане та той факт, що рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 18.11.2008 року у справі №2-0-4/08 набрало законної сили та не скасовано, суду відсутні підстави для розгляду заяви, провадження у справі слід закрити.

Керуючись статями 255, 295-300 ЦПК України, суд

ухвалив:

Закрити провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження за заявою КУ «Запорізький дитячий будинок-інтернат» ЗОР щодо визнання ОСОБА_1 недієздатною та встановлення над нею опіки, за участю заінтересованої особи орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.Ю. Бредіхін

Присяжні А.М. Земрох

К.М. Коленко