Провадження № 2/638/711/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2024 Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Черкашиної Д.А.,

розгляднувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Дашко В.М. 27.09.2021 року поштовим засобом зв`язку звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 25933, 09 грн. станом на 13.09.2021 року за кредитним договором №б/н від 25.06.2012 року, а також судові витрати 2270,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернулась до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 25.06.2012 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку із чим з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості у відповідача станом на 13.09.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 25 933,09 грн., з яких: 21 093,56 грн. заборгованість за тілом кредита, 4 839,53 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.11.2021 року відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

06.01.2022 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки позивач не довів обставин, на які посилається у позові. Надана копія заяви б/н від 25.06.2012 року підписана відповідачем, що дійсно підтверджує підписання відповідачем заяви на отримання платіжної картки «Приватбанк», проте на бланку заяви не міститься відомостей відносно якої платіжної картки міг би приєднатись до Умов та правил надання банківських послуг, тобто заява б/н від 25.06.2012 року не є заявою на відкриття кредитного рахунку в АТ «Приватбанк» і не може бути розцінена як договорі.

18.01.2022 року від представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до суду надійшла відповідь на відзив.

10.02.2022 року від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли заперечення щодо відповіді на відзив.

16.02.2022 року до суду надійшли пояснення від представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 року в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про зупинення провадження по цивільній справі відмовлено.

03.07.2023 року до суду від представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк 2Приватбанк» надано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором №б/н від 25.06.2012 року в розмірі 11 882,34 грн, а також понесені судові витрати.

25.01.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Шевченко Г.М. до суду надійшли заперечення, які обґрунтовані наступним. До кредитного договору позивач додав витяг з умов та правил надання банківських послуг, які відповідачем не підписані, при цьому матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг ознайомився відповідач і з ними погодився, роздруківка із сайту не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті справи, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25.06.2012 року року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

У заяві зазначено, що відповідач підписанням цього документу приєднується до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», розташованих у мережі інтернет https://privatbank.ua/terms, в редакції, діючій на дату укладання цього документу. Відповідач погоджується з тим, що дана заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», та Умови та Правила надання банківських послуг.

З вказаної анкети-заяви від 25.06.2012 року чітко зазначена наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація заповнена особисто та чітко зазначено, що відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що згодна що ця заява становить між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг

Згідно наданого банком розрахунку, який долучено до заяви про зменшення позовних вимог, що станом на 21.06.2023 року у відповідача за договором №б/н від 25.06.2012 року утворилась заборгованість за тілом кредиту в розмірі 11 882,34.

Відповідачем не надано доказів на спростування дійсності її підпису при укладенні договору №б/н від 25.06.2012 року та вказаний факт не оспорюється.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частин 1,2 статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно із частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд звертає, що долучений позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім арифметичним розрахунком, не містить об`єктивної інформації щодо погашення заборгованості за кредитом і не може вважатися належним доказом на підтвердження реальної заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Водночас доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Верховний Суд в постанові від 02.12.2020 року по справі № 161/5267/20 зазначив, що згідно виписки по картковим рахункам позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої зобов`язання щодо їх повернення. Верховний Суд вважає за необхідне вказати, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Таким чином наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, може підтверджувати заборгованість відповідача за виданим кредитом.

Представником позивач надано виписку за договором б/н з якого встановлено, що ОСОБА_1 за період з 29.07.2013 року по 08.04.2022 рік користувалась кредитним картками № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , зокрема знімала готівкові кошти, придбавала товари, сплачувала послуги, поповнювала кредитну картку.

Таким чином, між позивачем та відповідачем укладений договір про надання банківських послуг, на підставі якого відповідачу відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку, на яку нараховано кошти в межах кредитного ліміту, тобто надано кредит. Договір укладений шляхом подання відповідачем до установи Банку заяви про надання кредитних коштів, пропозиція прийнята Банком, що підтверджується підписом уповноваженого представника та відповідача в анкеті-заяві та випискою по рахунку, відповідачем не оспорюється отримання кредитних коштів, а саме суд зазначає, що відповідачем здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором, а відтак вимоги позивач про стягнення тіла кредиту обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Отже, відповідач своїми діями визнавав наявність кредитних правовідносин з АТ КБ «ПриватБанк».

Дані обставини відповідачем не спростовано, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повернення останньою не надано.

Враховуючи, що фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань відповідачем отримано, що свідчить про погодження відповідачем дій банку щодо умов кредитування в цій частині, суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту, як фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається із наданого банком уточненого розрахунку заборгованість за тілом кредиту становить 11 882,34 грн.

Матеріали справи не містять доказів того, що укладений договір про надання споживчого кредиту визнано нікчем, недійсним або розірвано.

Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі статті 141 ЦПК України.

Керуючись статтями 4, 5, 11-13, 81, 141, 265, 274-279 ЦПК України, статтями 509, 525, 526, 549, 550, 611, 612, 625, 626, 629, 1049, 1054 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д, заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 25.06.2012 року в розмірі 11 882 (одинадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д судові витрати у розмірі 1 044 (одна тисяча сорок чотири) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На підставі частини 1 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01.02.2024 року.

Головуючий: