ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 285/611/23

провадження № 61-10770св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Гулейкова І. Ю., Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Звягельська міська рада Житомирської області, Міністерство оборони України, товариство з обмеженою відповідальністю «Церсаніт Інвест»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду у складі колегії суддів: Трояновської Г. С., Борисюка Р. М., Радченка С. В., від 31 травня 2023 року.

Зміст заявлених позовних вимог

1. У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила встановити факт її проживання з ОСОБА_2 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з жовтня 2015 року до дня його смерті.

2. Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що з жовтня 2015 року по грудень 2022 року вона проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в будинку її матері, вони вели спільне господарство та мали взаємні подружні обов`язки. 06 березня 2022 року ОСОБА_2 було призвано під час загальної мобілізації на військову службу у військову частину НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер у м. Харків.

3. Заявниця зазначала, що встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю з померлим необхідно їй для вирішення питання щодо звернення із заявою на отримання частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця, як члена сім`ї загиблого, а також з метою отримання компенсації за невикористану відпустку

ОСОБА_2 в ТОВ «Церсаніт Інвест».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

4. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 березня 2023 року заяву задоволено.

5. Встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2015 року по день смерті останнього.

6. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що встановлені обставини у справі свідчать про те, що ОСОБА_1 дійсно проживала з померлим ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з жовтня 2015 року по день смерті останнього, а тому заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Основний зміст та мотиви оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції

7. Постановою Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2023 року апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково.

8. Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21 березня 2023 року скасовано.

9. Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстраціїшлюбу з участю заінтересованих осіб: Звягельської міської ради Житомирської області, ТОВ «Церсаніт Інвест», залишено без розгляду.

10. Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з участю заінтересованої особи - Міністерства оборони України закрито.

11. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що вимоги ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи - Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який був мобілізований та помер під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

12. Також апеляційний суд вказав, що метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно у вигляді невиплачених роботодавцем коштів, які залишилися після смерті останнього. Під час розгляду справи судом першої інстанції не досліджено коло спадкоємців, які можуть претендувати на належні ОСОБА_2 кошти. Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не підлягає встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Узагальнені доводи касаційної скаргита її рух у суді касаційної інстанції

13. 30 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2023 року і залишити в силі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області

від 21 березня 2023 року.

14. Підставами касаційного оскарження вказаної постанови апеляційного суду заявниця зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, посилаючись на те, що апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі

№ 755/10947/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), у постановах Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 20 червня 2019 року у справі № 362/580/17, від 14 лютого 2022 року

у справі № 243/13575/19, у постановах Верховного Суду від 25 березня

2019 року у справі № 1806/2-1093/2011, від 10 квітня 2019 року у справі № 459//28/11-ц, від 24 листопада 2022 року у справі № 909/252/20, а також вказує, що апеляційний суд не дослідив зібрані у справі докази та не надав їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

15. На думку заявниці, суд першої інстанції за відсутності заперечень Міністерства оборони України (якому судом першої інстанції завчасно було направлено примірник поданої заяви), дослідивши обставини справи, законність підстав для задоволення заяви, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення.

16. Заявниця вказує, що апеляційний суд не надав оцінки обставинам, викладеним у рішенні суду першої інстанції, зокрема відсутності у спадкодавця інших спадкоємців, окрім неї. Суд апеляційної інстанції не досліджував протокол та технічний запис судового засідання, яке відбулося 21 березня 2023 року, оскільки саме у них зафіксовано, що згідно з відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян у померлого ОСОБА_2 немає живих рідних та близьких людей, немає спадкоємців за законом та за заповітом. Заявниця наголошує на відсутності заперечень зі сторони ТОВ «Церсаніт Інвест» у суді першої інстанції під час вирішення її заяви.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

17. Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 285/611/23.

18. 11 січня 2024 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 285/611/23 розподілено судді-доповідачеві.

19. Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2024 рокусправу

№ 285/611/23 призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала відзив (пояснення) на касаційну скаргу

20. У поданих поясненнях на касаційну скаргу Міністерство оборони України посилається на те, що спірні правовідносини є публічно-правовими, а отже справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

21. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

22. У відповідності до сповіщення сім`ї № 137 від 21 грудня 2022 року, солдат в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ускладнення хвороби. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 20 грудня 2022 року № 22 смерть настала внаслідок раку підшлункової залози, поліорганної недостатності.

23. Згідно з письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є сусідами заявниці та померлого ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 проживали разом як одна сім`я, приблизно з 2015 року до дня смерті останнього. Під час спільного сімейного життя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 займалися спільним господарством, оплачували комунальні послуги, дбали один про одного. ОСОБА_6 прийняв сина ОСОБА_5 від попереднього шлюбу ОСОБА_7 як рідного, виховував та піклувався ним. Після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 займалася його похованням.

24. Обґрунтовуючи заявлені в цій справі вимоги, заявниця зазначала, що встановлення в судовому порядку факту проживання однією сім`єю з померлим необхідно для вирішення питання щодо звернення із заявою для отримання одноразової грошової допомоги як члена сім`ї загиблого військовослужбовця та отримання грошових коштів у вигляді компенсації за невикористану відпустку померлого за місцем роботи.

Позиція Верховного Суду

25. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення.

26. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

27. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

28. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

29. Приймаючи оскаржувану постанову, апеляційний суд виходивз того, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з участю заінтересованих осіб Звягельської міської ради Житомирської області, ТОВ «Церсаніт Інвест» слід залишити без розгляду у зв`язку з тим, що існує спір про право.

30. Закриваючи провадження в частині заявлених вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з участю заінтересованої особи - Міністерства оборони України, апеляційний суд дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

31. З такими висновками апеляційного суду колегія суддів Верховного Суду не погоджується, виходячи з наступного.

32. Відповідно статей 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи. Водночас необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

33. Обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом у порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

34. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

35. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

36. Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

37. ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

38. Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

39. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

40. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

41. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

42. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

43. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

44. Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав.

45. У цій справі заявниця звернулася до суду у порядку цивільного судочинства з метою встановлення в окремому провадженні факту, що має юридичне значення, а саме: фактуїї проживання з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з жовтня 2015 року до дня його смерті. Метою встановлення у судовому порядку факту проживання однією сім`єю з померлим заявлена необхідність у вирішенні питання щодо отримання частини одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, як членом сім`ї загиблого, а також з метою отримання компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_2 від ТОВ «Церсаніт Інвест».

46. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 290/289/22-ц, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

47. У цій постанові зазначено, що до юрисдикції цивільних судів справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

48. З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов неправильного висновку про те, що заява ОСОБА_1 з участю заінтересованої особи - Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , який був мобілізований та помер під час участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства. Такий висновок не відповідає приписам статті 255 ЦПК України.

49. Слід також звернути увагу, що з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулося Міністерство оборони України, мотивуючи свої вимоги тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

50. ТОВ «Церсаніт Інвест» апеляційну скаргу не подавало, заперечень щодо задоволення заяви ОСОБА_1 під час розгляду справи не висловлювало (матеріали справи таких заперечень не містять), а тому висновок апеляційного суду про те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Церсаніт Інвест» існує спір щодо сум, які підлягають виплаті спадкоємцю, не знайшли свого підтвердження. Суд апеляційної інстанції безпідставно вийшов за межі доводів апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

51. Окрім того, ОСОБА_1 у касаційній скарзі стверджує, що вона є єдиною спадкоємицею, інших спадкоємців у померлого ОСОБА_2 немає, і судом першої інстанції досліджувалися ці питання у судовому засіданні.

52. Зважаючи на викладене, постанова Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2023 року не може вважатися законною та обґрунтованою.

53. Згідно з частинами першою, третьою-четвертою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції. У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

54. Частиною шостою статті 411 ЦПК України встановлено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

55. Оскільки порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення неправильного судового рішення, оскаржувана ухвала апеляційного суду відповідно до статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для розгляду.

Керуючись статтями 400, 402, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Житомирського апеляційного суду від 31 травня 2023 року скасувати, а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

І. Ю. Гулейков

О. М. Осіян

В. В. Шипович