Справа № 615/2258/23
Провадження № 2/615/57/24
У Х В А Л А

06 лютого 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є.,

прокурора Пономаренка А.О.,

представника відповідача Мирошниченко К.П.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області цивільну справу № 615/2258/23

за позовом заступника керівника Харківської обласної прокуратури Кравченка Андрія Григоровича, який дії в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 ,

третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

Заступник керівника Харківської обласної прокуратури Кравченко Андрій Григорович, який дії в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, звернувся до Валківського районного суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації, у якому, з урахуванням уточнень, просить усунути перешкоди власнику державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером: :02:000:0755 площею 2 га, розташованої за межах населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, шляхом:

- визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10452-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність»;

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: :02:000:0755 площею 2 га, розташованої за межах населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, з припиненням речових прав ОСОБА_1 ;

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:000:0755 площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 212, запис про право власності від 11.10.2016 № 16968663, внесений державним реєстратором Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєвою З.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.10.2016 № 31931027), з припиненням речових прав ОСОБА_1 та закриття розділу № 212 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером: :02:000:0755 площею 2 га, розташованої за межах населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 10452-СГ від 03 жовтня 2016 року, передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2 га, в тому числі ріллі площею 2,0000 га (кадастровий номер: :02:000:0755) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області. ОСОБА_1 на час пред`явлення даного позову є власником вказаної земельної ділянки.

Згідно інформації Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації від 13 вересня 2023 року № 05-25/1429 встановлено, що приблизно половина (40 %) знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ», яка занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за охоронним номером 8715-Ха, у порядку визначеному статтею 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини». За ч. 7 ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність у встановленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології. Статтею 20 ЗК України визначено, що зміна цільового призначення земельних ділянок історико-культурного призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Крім того, згідно статті 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розташованої на території земель історико-культурного призначення, пам`яток культурної спадщини місцевого значення, підлягає також погодженню з органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони культурної спадщини, відповідним структурним підрозділом обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони культурної спадщини. У свою чергу, інформація щодо погодження проекту землеустрою щодо вказаної земельної ділянки у Департаменті культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації відсутня. З вищевикладеного вбачається, що законодавством встановлений дозвільний порядок використання земель історико-культурного призначення. Умовою належності спірної земельної ділянки до категорії земель історико-культурного призначення є розташування на ній об`єкта, визначеного ст.ст. 53, 54 ЗК України, ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а саме пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ». Пам`яткоохоронне законодавство містить заборону щодо передачі у приватну власність земель, на яких розташовані пам`ятки археології, зокрема ч. 4 ст. 84 ЗК України встановлює заборону передачі у приватну власність земель державної власності під об`єктами в тому числі історико-культурного призначення. Крім того, на землях історико-культурного призначення забороняється діяльність, яка суперечить їх цільовому призначенню. Також, повноваження щодо вилучення із державної власності та передачі у приватну власність земель історико-культурного призначення, які розташовані в межах пам`ятки археології та належать до особливо цінних земель, відноситься до компетенції обласних державних адміністрацій та здійснюється виключно за погодженням з КМУ та уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини. Харківської обласною державною адміністрацією не приймалось рішення стосовно розпорядження спірною земельною ділянкою, Департамент культури і туризму не погоджував проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у приватну власність. Таким чином, оскільки на спірній земельній ділянці знаходиться об`єкт археології «Поселення Валки-ІХ», відповідно така земельна ділянка в силу закону належить до земель історико-культурного призначення і до особливо цінних земель, що визначено ст. 150 ЗК України, а тому повноваження розпорядження вказаною земельною ділянкою у Головного управління Держгеокадастру у Харківській області були відсутні. Оскільки спірна земельна ділянка розташована в межах пам`ятки археології, це виключає можливість перебування цієї земельної ділянки у приватній власності. Таким чином, спірну земельну ділянку передано у приватну власність не уповноваженим органом із порушенням встановленого законом порядку, без зміни її цільового призначення та погодження з КМУ та уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини, внаслідок чого зазначена земельна ділянка з числа особливо цінних земель історико-культурного призначення незаконно вибула із державної власності, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Судом у підготовчому судовому засіданні поставлено на обговорення питання щодо зупинення провадження по справі до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 927/1206/21, судове рішення по якій у подібних правовідносинах переглядається у касаційному порядку.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заперечував щодо зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що дані правовідносини не є подібними правовідносинам, судове рішення у яких переглядається Великою Палатою Верховного Суду.

Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні не заперечувала щодо зупинення провадження у справі.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у підготовче судове засідання не з`явився. Про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи у підготовче судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку прокурора, представника відповідача, суд приходить до наступного висновку.

6 червня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановив ухвалу про передачу справи на розгляд Великій Палаті Верховного Суду. Обґрунтував тим, що необхідно відступити від висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 5 жовтня 2022 року у справі № 557/303/21 і від 17 травня 2023 року у справі № 748/1335/20. Згідно з цими висновками землі історико-культурного призначення, на яких розташовані пам`ятки археології, віднесені до категорії особливо цінних земель; повернення земельної ділянки історико-культурного призначення державі слід розглядати не як віндикаційний, а як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки.

Мотивував необхідність відступу тим, що негаторний позов можна заявити тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, а саме, коли порушені права останнього користуватися та розпоряджатися відповідним майном. У разі, якщо публічний власник втратив як фізичне, так і юридичне володіння (інша особа зареєструвала на своє ім`я право в державному реєстрі прав на нерухоме майно, як у справі, що розглядається, так і у справі № 748/1335/20), для захисту права власності треба застосовувати віндикаційний позов. Тому задоволення вимоги про витребування земель історико-культурного призначення, на яких розташовані пам`ятки археології, з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 16 серпня 2023 року прийнято до розгляду справу за позовом керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, Плисківської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Івангородське» про визнання незаконним і скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію, припинення права власності та визнання недійсними договорів оренди за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13 грудня 2022 року та рішення Господарського суду Чернігівської області від 25 липня 2022 року.

Велика Палата Верховного Суду приймаючи до розгляду справу зазначила, що за обставинами справи № 557/303/21 прокурор в особі обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ГУ Держгеокадаструв Рівненській області, Рівненської районної державної адміністрації, фізичної особи про визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держземагентства у Рівненській області про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у приватну власність фізичної особи земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення та про затвердження такого проєкту, а також розпорядження голови Гощанської районної державної адміністрації про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі зміни її цільового призначення для індивідуального садівництва за межами села Дорогобуж на території Горбаківської сільської ради Гощанського району Рівненської області, про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку та відповідні зміни і про зобов`язання фізичної особи повернути цю ділянку державі. Мотивував тим, що землі, на яких розташовані пам`ятки археології, можуть перебувати лише у державній власності; передання у власність фізичній особі земельної ділянки відбулося за рахунок земель державної власності історико-культурного призначення; це суперечить вимогам законодавства та порушує інтереси держави, бо спірна земельна ділянка розміщена у межах пам`ятки археології національного значення - Городища і селища літописного міста Дорогобуж.

Змістом абсолютних правовідносин власності у тому спорі було право власності держави на земельну ділянку, на якій розташована пам`ятка археології, та обов`язки інших суб`єктів (зокрема, органів влади, фізичної особи-набувача) не перешкоджати власникові користуватися та розпоряджатися цією ділянкою. Об`єктом спірних правовідносин є земельна ділянка, розміщена у межах пам`ятки археології, а суб`єктами цих відносин - держава та фізична особа-набувач.

У постанові від 5 жовтня 2022 року у справі № 557/303/21 (№ у ЄДРСР 106637485) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виснував, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями, на яких розташовані пам`ятки археології (перехід до них права володіння цими землями), є неможливим. Розташування таких земель вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця. Тому зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав її законного володільця.

За обставинами справи № 748/1335/20 прокуратура в інтересах держави в особі Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації звернулася до суду з позовом до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та фізичної особи про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення у приватну власність фізичній особі земельної ділянки, скасування державної реєстрації права приватної власності на вказану ділянку та запису про це право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Обґрунтувала тим, що передання у власність фізичної особи земельної ділянки відбулося за рахунок земель державної власності історико-культурного призначення без погодження зі спеціально уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини, що суперечить вимогам законодавства та порушує інтереси держави, оскільки спірна земельна ділянка розміщена в межах пам`ятки археології місцевого значення - поселення «Улянівка-1» (в урочищі Микитин Рів) і ґрунтового могильника XV - XI, VII - III ст. до н. е., IV - V ст. до н. е. (№ 1868 Чр).

Змістом абсолютних правовідносин власності у тому спорі було право власності держави на земельну ділянку, на якій розташовані пам`ятки археології, та обов`язки інших суб`єктів (зокрема, органів влади, фізичної особи-набувача) не перешкоджати власникові користуватися та розпоряджатися цією ділянкою. Об`єктом спірних правовідносин є земельна ділянка, розміщена у межах пам`ятки археології, а суб`єктами цих відносин - держава та фізична особа-набувач.

За обставинами справи № 927/1206/21, яка надійшла до Великої Палати Верховного Суду, спірні правовідносини стосуються земельних ділянок, які, як встановив суд першої інстанції, є землями історико-культурного призначення. На них розташовані пам`ятки археології місцевого значення(поселення ІІІ-V ст. з охоронним № 3629-Чр і курган ІІ-І тис. до н. е. з охоронним № 3652-Чр), які за Законом № 1805-III можуть перебувати виключно у державній власності. Отже, змістом абсолютних правовідносин власності у цьому спорі є право власності держави на земельні ділянки, на яких розташовані пам`ятки археології, та обов`язки інших суб`єктів (зокрема, територіальної громади, юридичної особи-орендаря) не перешкоджати власникові користуватися та розпоряджатися цими ділянками. Об`єктами спірних правовідносин є земельні ділянки, у межах яких розміщені пам`ятки археології, а суб`єктами цих відносин - держава, територіальна громада-набувач і юридична особа-орендар.

Таким чином, за змістом (правами й обов`язками учасників спору) й об`єктами спірних правовідносин (земельними ділянками, у межах яких розташовані пам`ятки археології) ці відносини у справах № 557/303/21, № 748/1335/20 і № 927/1206/21 є подібними. Певні відмінності у суб`єктному складі спірних правовідносин у справі № 927/1206/21, а також у формулюванні позовних вимог на вказаний висновок не впливають, бо правове регулювання поводження із земельними ділянками історико-культурного призначення та пам`ятками археології за ЗК Україниі Законом № 1805-III не залежить від виду суб`єктів, які вступають у відповідні відносини стосовно цих об`єктів.

Оскільки спірні правовідносини у справах № 557/303/21, № 748/1335/20 і № 927/1206/21 є подібними, що зумовлює необхідність урахування висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у справах № 557/303/21, № 748/1335/20, під час розгляду справи № 927/1206/21, а принцип верховенства права вимагає юридичної визначеності щодо того, який спосіб захисту є належним й ефективним у спорах про захист права державної власності на земельні ділянки, на яких розташовані пам`ятки археології, Велика Палата Верховного Суду прийняла справу для продовження розгляду.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2024 року призначено справу № 927/1206/21 до розгляду на 12 березня 2024 року.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на викладене, оскільки правовідносини у даній справі є подібними до правовідносин у справі № 927/1206/21, що переглядається у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі за позовом заступника керівника Харківської обласної прокуратури Кравченка Андрія Григоровича, який дії в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 252-253, 260, 351-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Провадження у справі № 615/2258/23 за позовом заступника керівника Харківської обласної прокуратури Кравченка Андрія Григоровича, який дії в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою зупинити до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 927/1206/21.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Валківський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09 лютого 2024 року.

Суддя А.М. Левченко