Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/396/24
Провадження №2-з/552/18/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

09.02.2024 м. Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Лебедєва Х.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову

ОСОБА_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,

до ОСОБА_2 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,

про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики.

В позовній заяві просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договором позики у розмірі 1413750,00 грн., пеню в розмірі 1216134,87 грн., інфляційні збитки в розмірі 478381,08 грн., 3% річних у розмірі 92727, грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 26 січня 2024 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

09 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 , а саме на житловий будинок загальною площею 144,6 кв. м. за адресою: АДРЕСА_3 та заборонити будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного об`єкту нерухомості до набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України заява розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України також передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з матеріалів заяви, предметом розгляду в цивільній справі є правовідносини, що виникли з договору позики.

Звертаючись до суду з даною заявою, позивач повідомляє суду про наявність підстав вважати, що відповідач може здійснити відчуження належного йому майна, що значно утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду в даній справі.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в даній справі.

Згідно пунктів 1, 2 частини 1 ст.150 ЦПК України позов, крім іншого, забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд бере до уваги, що заходи забезпечення позову мають бути достатніми для досягнення мети, з якою вони застосовуються, та одночасно мають бути найменш обтяжливими для власника, та не мають встановлювати додаткових обмежень, які не є необхідними для забезпечення позову.

Тому суд вважає, що встановлення заборони на відчуження належного відповідачу майна є достатнім для забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Таким чином заява підлягає до часткового задоволення.

На час розгляду заяви про забезпечення позову, зважаючи на застосований судом вид забезпечення позову, відсутні підстави вважати, що таким забезпеченням позову відповідачу можуть бути спричинені збитки.

Відповідно, підстави для зустрічного забезпечення судом не встановлені.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

З метою забезпечення позову ОСОБА_1 (проживаючого: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (проживаючого: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за договором позики

накласти заборону на відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 144,6 кв. м., який на праві власності належить ОСОБА_2 , та заборонити будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження вказаного об`єкту нерухомості до набрання законної сили рішенням суду у справі №552/396/24.

Примірник ухвали надіслати для виконання особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний термін.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки.

Головуючий О.А.Самсонова