Справа № 156/1374/23
Провадження № 2/156/78/24
Рядок статзвіту № 69
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючої судді Малюшевської І.Є.,

за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/1374/23

за позовом ОСОБА_1 , представник позивачки - адвокат Білецька Інна Миколаївна,

до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

учасники справи:

позивачка - не з`явилася,

представник позивачки - не з`явилася,

відповідач - не з`явився,

в с т а н о в и в :

І. Суть спору

ОСОБА_1 через представника - адвоката Білецьку І.М. звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 в її користь аліментів на утримання їхньої спільної повнолітньої дочки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, до досягнення останньою двадцяти трьох років.

Зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 25.09.2020 року було розірвано.

За час спільного проживання у подружжя народилися: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 доньці ОСОБА_5 виповнилось уже 18 років.

Зазначає, що донька ОСОБА_5 є дуже здібною дитиною, навчається у Люблінській Академії WSEI 20- 209 Люблін, вул. Проєктова, 4, яка розташована у Республіці Польща. Відповідно витрати на доньку значно зросли, оскільки навчання за кордоном потребує великих коштів. На період навчання ОСОБА_5 їй необхідні кошти для придбання навчального приладдя, підручників, зошитів, посібників, канцтоварів, обслуговування комп`ютерної техніки, зняття ксерокопій, а також для оплати харчування, проживання в гуртожитку, проїзду додому і до місця навчання. Відповідач добровільно не бажає брати участь у додаткових витратах на утримання в потрібному розмірі. Усі спроби врегулювати спір в досудовому порядку виявились марними.

Відповідач ОСОБА_2 є директором ФГ « ОСОБА_6 », дата заснування: 14.12.2021 року. Виторг компанії становить 750 500 грн. Як стверджує позивачка, у відповідача є можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

У зв`язку із вищенаведеним, позивач змушена звернутись з позовом про стягнення аліментів на період навчання дитини.

На підставі викладеного представник позивачки просить суд ухвалити рішення та стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої спільної повнолітньої дочки ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, починаючи з моменту подачі позову до суду і до закінчення навчання дитини, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

ІІ. Позиція учасників процесу

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Разом з тим, в матеріалах справи містяться документи, відповідно до яких повноваження щодо представлення її інтересів в суді має адвокат Білецька І.М. (ордер серії АС № 1080308 від 27.12.2023 року).

Представник позивача ОСОБА_7 в судове засідання також не з`явилася, однак у матеріалах справи міститься її заява від 22.01.2024 року про здійснення судового розгляду справи без її участі та без участі позивачки, підтримання позовних вимог у повному обсязі та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення 27.01.2024 року особисто ОСОБА_2 поштового відправлення судової повістки (а.с.33).

20.02.2024 року від представника відповідача адвоката Назарук Ю.В. надійшло клопотання про здійснення засідання без участі відповідача та його представника, у якому надає пояснення щодо суті спору, та до якого долучає докази на підтвердження викладених у клопотанні обставин.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 29.12.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд такої здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання, призначене на 20.02.2024 року належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Сторона позивача скористалася наданим їй правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявила клопотання про розгляд справи без їхньої участі.

Ухвалою суду від 20.02.2024 року суд повернув заявнику адвокату Назарук Ю.В. без розгляду клопотання щодо пояснень та заперечень по суті позовних вимог і додані до нього докази.

Враховуючи такі обставини, а також те, що сторони були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Позивачка, як на підставу своїх позовних вимог, вказує на невиконання відповідачем його обов`язку як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що передбачено ст. 199 СК України.

За змістом статті 200 Сімейного кодексу України та відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, спірні правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України, Конвенцією ООН про права дитини, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, тощо.

Із Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 03.01.2006 року, судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є: позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (а.с.5).

Відповідно до рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 25.09.2020 року у справі № 156/502/20, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 26.10.2020 року (а.с.15-17).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на даний час виповнилося вісімнадцять років.

Відповідно до довідки про прийняття іноземця на стаціонарне навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнята на навчання в Люблінську академію WSEI №1 з 01.10.2023 року по 30.09.2026 року на денну/стаціонарну форму навчання напрямку менеджмент на платній основі (а.с.8-9).

Окрім того, на підтвердження понесених позивачкою витрат на навчання повнолітньої доньки, як додаток до позовної заяви представником позивача адвокатом Білецькою І.М. долучено засвідчену копію квитанції,що складена іноземною мовою (а.с.10). Однак, суд не бере до уваги такий документ, як доказ, оскільки згідно з ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Правильність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою у порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ст. 79 Закону України «Про нотаріат» нотаріус засвідчує правильність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус. Аналогічні положення викладені у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012. До матеріалів справи представником позивача не долучено перекладу квитанції на українську мову з нотаріальним посвідченням.

На підставі досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_3 після досягнення нею повноліття продовжує навчання за денною формою навчання, що призводить до неможливості студентці офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітня ОСОБА_3 об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов вона потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, що узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2019 в справі № 346/103/17, згідно з якою суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.

V. Оцінка доказів, застосоване судом законодавство та висновки суду

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частинами 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.

Отже, з системно-логічного аналізу викладених вище обставин, слідує, що ОСОБА_3 має право на отримання аліментів у зв`язку з продовженням навчання і до досягнення нею 23-х років, та такий обов`язок по утриманню поширюється на обох батьків, за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Однак. разом з тим, вирішуючи питання про стягнення аліментів суд звертає увагу на те, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України).

Сторонами за даною категорією справ можуть бути як позивачем один із батьків, з ким проживає повнолітня дитина, так і самі повнолітні дочка, син, а відповідачем другий з батьків. У тому випадку, якщо позов заявлено одним із батьків, суд може залучити до участі у справі сина, дочку.

Як слідує зі змісту позовної заяви ОСОБА_3 навчається у Люблінській Академії в м. Люблін, однак не зазначено зареєстроване місце проживання дочки сторін. Відповідні докази суду не надано.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з приписів ч. 3 ст. 199 СК України, оскільки позивач зі своєю повнолітньою донькою не проживає (доказів протилежного суду не надано), то у неї відсутнє і право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

За таких обставин, суд вважає, що слід ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_3 не позбавлена можливості самостійно звернутися до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання.

VI. Судові витрати

Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Ураховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а за наслідками розгляду справи по суті суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, то судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивачки: адвокат Білецька Інна Миколаївна, ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. Є. Малюшевська