Дата документу 20.02.2024 Справа № 333/539/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/539/23 Головуючий у 1 інстанції: Варнавська Л.О.
Провадження № 22-ц/807/251/24-2 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, треті особи: ОСОБА_3 , Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_4 , про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди.

Просив стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь 36 259,14 грн. витрат на лікування та 5 195,19 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 квітня 2023 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_3 , ТОВ «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_4 .

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат, понесених із лікуванням в сумі 13470 грн., в решті позову відмовлено.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судовий збір в сумі 348,92 грн.

В листопаді 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

Додатковим рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на правничу допомогу в сумі 650 грн.

Не погоджуючись із зазначеним додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на пропуск відповідачем строку подання доказів про сплату судових витрат, відсутність детального опису робіт, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, неотримання заяви про ухвалення додаткового рішення суду, просив скасувати додаткове рішення суду.

Моторне (транспортне) страхове бюро України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначило, що договором про надання правової допомоги визначено фіксовану суму гонорару, вимога щодо надання акту виконаних робіт є надмірним формалізмом.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема: договір про надання правничої (правової) допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо); документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо), а також документи на підтвердження надання адвокатом та отримання клієнтом професійної правничої допомоги (акт приймання-передачі), із детальним описом вчинених ним відповідних дій (не тільки щодо участі в судових засіданнях, а інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, зокрема, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо) Зазначені витрати позивача мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витратна професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Водночас частиною третьою статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес

Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України", від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" суд виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.

В суді першої інстанції інтереси Моторного (транспортного) страхового бюро України представляв адвокат Гусєв П.В. на підставі довіреності від 06 грудня 2022 року № 6-01/53 (т. 1 а.с. 51), договору про надання послуг в сфері права № 4.1/12-10/2021 від 12 жовтня 2021 року (т. 1 а.с. 58).

Відповідно до довіреності від 06 грудня 2022 року № 6-01/53 Гусєв П.В. є представником Моторного (транспортного) страхового бюро України на виконання договору № 4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права від 12 жовтня 2021 року

Згідно з умовами договору про надання послуг в сфері права № 4.1/12-10/2021 від 12 жовтня 2021 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» та Моторним (транспортним) страховим бюро України, замовник доручив, а виконавець за винагороду прийняв на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права. Надання послуг Замовнику здійснюється на підставі Договору та додаткових угод до нього, які є його невід`ємними частинами. У додатковій угоді обов`язково зазначаються відомості про справу за якою надаються послуги, якщо здійснення дій спрямовано на врегулювання наявної дебіторської чи кредиторської заборгованості Замовника. Виконавець має право покласти виконання Договору на іншу особу у випадку погодження цього із Замовником та, у будь якому випадку, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед Замовником за порушення Договору. Вартість послуг, що надаються Виконавцем у справах, у яких Замовник є відповідачем (співвідповідачем, цивільним відповідачем) або третьою особою, а також в інших випадках, визначається наступним чином: 1000 гри. - у справі, в якій Замовник є третьою особою; 1000 грн. - у справі, в якій ціна позову визначена до 4 999 грн.; 1500 грн. - у справі, в якій ціна позову визначена в межах від 5000 до 9 999 грн.; 2000 грн. - у справі, в якій ціна позову становить 10000 грн. і більше; 500 грн. - представництво Замовника в судах апеляційної чи касаційної інстанцій (за вказівкою Замовника підготовку та подання документів до судів касаційної інстанції) по будь-якій справі, що зазначена у підпунктами 5.2.1 - 5.2.3 цього пункту.

Відповідно до додаткової угоди №877 від до договору про надання послуг в сфері права № 4.1/12-10/2021 від 12 жовтня 2021 року вартість послуг по справі за позовом ОСОБА_1 , ціна позову 41454,33 грн., становить 2000 грн. (т. 1 а.с. 65).

Таким чином, згідно з умовами договору гонорар визначений у фіксованому розмірі 2000 грн.

Вказані докази були долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву, який містить клопотання про розподіл судових витрат із зазначенням їх розміру 2000 грн., а отже подані у встановлений ЦПК України строк (т. 1 а.с. 46).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 вказано, що суд з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 12350 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, Суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції.

Таким чином, витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів звертає увагу, що у цій справі розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 28 липня 2021 року у справі №552/1171/19, провадження №61-21579св19.

З огляду на складність справи, ціну позову, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), колегія суддів не вбачає підстав для висновку про не співмірність витрат.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження.

В той же час, при ухваленні додаткового рішення суду судом першої інстанції будо здійснено неправильний розрахунок компенсації відповідачу витрат на професійну правничу допомогу.

З мотивувальної частини додаткового рішення суду вбачається, що суд першої інстанції виходив з 32,5% задоволених позовних вимог, в той час як вирішувалось питання про компенсацію витрат відповідача, а не позивача.

В такому випадку належить розраховувати компенсацію витрат, виходячи з частини позовних вимог, в задоволенні яких було відмовлено.

Таким чином, враховуючи задоволення рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2023 року позовних вимог на суму 13470 грн. та відмову в задоволенні позовних вимог на суму 27 984,33 грн. (41454,33 грн. 13470 грн.), на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягало стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1350 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2023 року у цій справі змінено в частині позовних вимог про стягнення відшкодування понесених витрат на лікування, стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 25 405,43 грн. В іншій частині позовних вимог рішення суду залишено без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням пропорційності розміру задоволених вимог з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 774 грн. 29 коп.

Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина першастатті 367 ЦПК України).

Диспозитивність - один з основних принципів судочинства, на підставі якого особа (зокрема, позивач чи відповідач), самостійно вирішує, чи оскаржувати рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку та в яких межах.

Принцип заборони повороту до гіршого (non reformatio in peius) відомий ще з часів римського права та існував у зв`язку із іншим правилом - tantum devolutum quantum appellatum (скільки скарги, стільки і рішення). Правило заборони повороту означає недопустимість погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення. Тобто, особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що така особа досягнула в попередній інстанції в результаті своєї ж скарги (постанови Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 179/363/21, 21 червня 2023 року у справі № 757/42885/19-ц, від 23 листопада 2023 року у справі № 466/725/20).

Зважаючи на те, що Моторне (транспортне) страхове бюро України з апеляційною скаргою на додаткове рішення не зверталось, ОСОБА_1 не оскаржував рішення та додаткове рішення суду першої інстанції з підстав неправильного розрахунку компенсації судових витрат, колегія суддів, беручи до уваги зазначений вище правовий висновок Верховного Суду щодо недопустимості погіршення становища сторони, яка оскаржує судове рішення, - позивача ОСОБА_1 , вважає за необхідне залишити визначений судом першої інстанції розмір компенсації судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, - 650 грн. та змінити додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Додаткове рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 грудня 2023 року у цій справі змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 22 лютого 2022 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: В.Ю. Бєлка

І.В. Кочеткова