єдиний унікальний номер справи 545/3189/23
номер провадження 2/531/19/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року місто Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі

головуючого судді Попова М.С.

за участі секретаря судового засідання Нагорної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, що був зареєстрований 07.04.2023 року у Карлівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №46, та визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком. Позивач посилається на те, що подружні стосунки між ним та відповідачкою припинені через різні погляди на життя; зберереження сім`ї та примирення є неможливим. Від спільного подружнього життя сторони по справі мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спір, щодо місця проживання дитини відсутній, оскільки син проживає з батьком та знаходиться на його утриманні. Спір, щодо виховання дитини та надання допомоги на утримання з боку матері відсутній. Мати періодично знаходиться на лікуванні та на даний час участі у вихованні дитини не приймає. Спору, щодо поділу майна, між сторонами також немає.

Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява, у якій просила розглядати справу за відсутності позивача та його представника. Позов підтримала, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, у якій визнала позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Щодо розірвання шлюбу.

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.04.2023 року у Карлівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №46 (а.с.6). Подружні стосунки між сторонами припинені, сім`я фактично розпалася; відновлення подружніх стосунків сторони не бажають.

Врахувавши вищевикладене, суд вважає, що визнання позову відповідачем в частині розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст.112 СК України підстави для розірвання шлюбу. Тому, позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу з відповідачкою, суд задовольняє.

Правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, відповідачка не скористалася, питання про зміну прізвища на дошлюбне не ставить.

Щодо визначення місця проживання дитини.

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Позивач ставить вимогу про визначення місця проживання сина з ним.

Відповідно до чч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст.8 закону «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Частиною 2 ст.160 СК України визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Згідно з п. 26 Правил..., у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Згідно рішення ВК Ланнівської сільради від 30.11.2023 №128, вбачається недоцільність визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком (а.с.43-44). Зазначено, що мати відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, має задовільний стан здоров`я , забезпечує належні умови проживання для сина. Батько, ОСОБА_1 , на даний час перебуває на службі в ЗСУ та не має можливості фізично знаходитися вдома та повноцінно доглядати за неповнолітнім сином.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з найкращих інтересів дитини, суд не приймає визнання позову відповідачем в цій частині, за відсутності законних підстав для визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з батьком, оскільки він, на даний час, перебуває на службі в ЗСУ та не має можливості фізично знаходитися вдома та повноцінно доглядати за сином, а мати відповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків. Належних та допустимих доказів, що б спростовували вказану обставину суду не надано.

З урахуванням зазначеного вище, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування і вважає його достатньо обґрунтованим та зробленим на підставі повного, всебічного, детального й об`єктивного аналізу фактичних обставин, що мають значення для справи, та не вбачає достатніх підстав для визначення місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком.

Отже, у задоволенні позову, в частині визначення місця проживання сина ОСОБА_4 з батьком, суд відмовляє.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112, 157, 160 СК України, керуючись ст. ст.1-18, 141, 206, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Прийняти визнання позову відповідачкою ОСОБА_2 в частині позовних вимог про розірвання шлюбу.

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 07.04.2023 року у Карлівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №46 - розірвати.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Попов