Провадження № 2/686/1225/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 лютого 2024 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/22839/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок залиття квартири,

встановив:

29 серпня 2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування 31 650 грн. майнової та 5 000 грн. моральної шкоди, судових витрат, що складаються зі сплати судового збору та витрат на проведення експертизи, а також розподіл витрат на правничу допомогу на суму 10 000 грн.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_2 , яка являється власником квартири АДРЕСА_1 здійснено затоплення квартири АДРЕСА_2 власником якої є позивач, що в свою чергу призвело до пошкодження його майна, чим завдано матеріальних збитків на загальну суму 31 650 грн. В добровільному порядку відшкодувати завдані збитки відповідач відмовляється, чим спричинила йому також і моральну шкоду, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду.

04.09.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

02.11.2023 року справу призначено до слухання по суті.

Представник позивача в судове засідання подав заяву про здійснення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань в судове засідання не направляла.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Дослідивши надані докази, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 являється власником квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 . Дані обставини об`єктивно підтверджуються матеріалами справи.

09.05.2023 року позивачем було виявлено затоплення його квартири.

Згідно Акту про залиття, аварію, що трапилась в системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 09.05.2023 року, причиною залиття став зрив змішувача на кухні квартири АДРЕСА_4 , що розташована на поверх вище.

На момент обстеження квартири АДРЕСА_2 (через чотири години після аварії) натяжна стеля на кухні від великої кількості води розірвалася і вся вода розтеклася по підлозі квартири, яка устелена ламінатом, а також по стінах, шафах на кухні. Мокра підлога була на кухні, у коридорі та у двох кімнатах. Також на момент обстеження було відмічено мокрі стіни, речі, а саме килими, штори, меблі та кухонні меблі.

Підсумовуючи, комісія, оглянувши дану квартиру, дійшла висновків та підтвердила факт затоплення в квартирі АДРЕСА_2 з квартири АДРЕСА_4 (яка знаходиться на поверх вище (в кухні повністю, в двох кімнатах та на коридорі частково).

Акт складено Головою правління ОСББ «Зелена Набережна», представниками квартир АДРЕСА_5 ОСОБА_3 та №90 ОСОБА_4 за участю власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 та мешканця квартири АДРЕСА_4 .

Також, відповідно до висновку експерта № 1063ед/023, який долучено до матеріалів справи, зазначено, що при візуальному обстеженні, квартири АДРЕСА_2 , враховуючи дані, зазначені в Акті про залиття та надані замовником фотографії, було встановлено наступні пошкодження конструктивних елементів та опоряджувальних покриттів, які викликані дією води (залиттям): по усій площі приміщень квартири (крім приміщень туалету, ванної кімнати та балкону), намокло покриття підлоги з ламінату. На момент обстеження видимих пошкоджень покриття не помічено. У приміщенні № б «кухня» прорвалось оздоблення стелі з натяжної плівки. На момент обстеження натяжна плівка на стелі замінена. Також в даному приміщенні виявлені пошкодження оздоблення стін у вигляді потьоків по поверхні водоемульсійного пофарбування. У приміщенні № 2 «житлова кімната» та № 5 «житлова кімната» деформувалось оздоблення стелі з натяжної плівки. На момент обстеження деформація усунута шляхом спуску води через отвори, на місці яких встановлені заглушки.

Враховуючи дійсний стан пошкодження конструктивних елементів та опоряджувальних покриттів квартири АДРЕСА_3 станом на 14.06.2023 р. (дату натурного обстеження), Експерт обрахував об`єми та вартість відновлювальних робіт в цінах станом на 23.08.2023 року в сумі 31 650 грн.

Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати шкоду, доказів іншого суду не надала, в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не надсилала.

Так, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , а відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, (ч.5 ст. 322 ЦК України)

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Так, згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв 'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)-, 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 2 ст. 22 ЦК України).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Разом з тим, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, як це визначено ч. 2 ст. 1166 ЦК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 своєї постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992р. №6, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Отже, Актом про залиття, аварію, що трапилася на системі водопостачання від 09.05.2023 та Висновком експерта від № 1063ед/023 підтверджується факт пошкодження квартири АДРЕСА_3 з вини власника квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_2 (що розташована на поверх вище) та встановлено, що матеріальна шкода за таке пошкодження становить 31 650,00 грн.

Розмір завданої шкоди підтверджується висновком експерта №1063ед/023, який суд визнав як належний та допустимий доказ, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Частиною 1 ст. 102 ЦПК України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

У висновку експерта зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч.5 ст.106 ЦПК України).

Отже, з відповідача підлягає стягненню 31 650,00 грн матеріальної шкоди.

Окрім вимог про стягнення матеріальної шкоди, позивачем також заявлено вимогу про відшкодування їй моральної шкоди.

Відповідно до п.п. 2,4 ч.2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, а також у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За правилами ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Неправомірність дій та вина відповідача у завданні шкоди позивачеві полягає у невиконанні зобов`язань власника по утриманню свого власного майна, що передбачено ст. 322 ЦК України, ст. 177 ЖК України, ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово- комунальні послуги», та безпідставною відмовою відшкодувати завдані збитки.

Позивач у своїх поясненнях зазначала про завдані їй моральні страждання внаслідок пошкодження майна, необхідністю відстоювати свої права, а також нести додаткові витрати на відновлення порушеного права. Сам факт залиття квартири та відмови винуватця від відшкодування завданих збитків є стресовою ситуацією і тягне моральні страждання. Завдану моральну шкоду ОСОБА_1 оцінив в розмірі 5 000 грн.

За таких обставин, суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 5 000 грн. моральної шкоди, такий розмір буде достатнім та справедливим.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 073,60 грн. судового збору та 5 000 грн. витрат на проведення експертизи.

Щодо вимоги позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу на суму 10 000 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України) та витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Вказані витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Крім того, у справі № 922/676/21 окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України ).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що позивачем до позовної заяви не подано доказів понесених витрат на правничу допомогу, однак зазначено, що такі докази будуть подані в строки вказані судом або передбачені ст. 141 ЦПК України.

Представником позивача було подано заяву про слухання даної справи в його відсутності, проте, всупереч вимогам ч. 8 ст. 141ЦПК України до моменту ухвалення рішення у даній справі представник позивача не надав суду детальний опис робіт (наданих послуг) та докази здійснених ним витрат, як і не зробив відповідну заяву до ухвалення рішення судом.

Положення частини 8 статті 141 ЦПК України щодо подання доказів витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду містить імперативну вимогу - умову, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, оскільки судові дебати у справі не проводились, сторона позивача подала заяву про слухання справи у його відсутності, то всі процесуальні дії повинні були бути вчинені протягом розгляду справи і до моменту ухвалення рішення.

Аналогічна правова позиція сформульована у п. 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, у якій зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Під час розгляду цивільної справи по суті будь-яких заяв про намір подання таких доказів після ухвалення рішення стороною позивача не подавалося, що суперечить викладеній в ч. 8 ст. 141 ЦПК України вимозі.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що позивачем було порушено порядок та строк подання заяви про стягнення судових витрат з наданням доказів, які підтверджують їх розмір, а відтак в задоволенні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 263 265, 280 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 319, 1166 ЦК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_7 , 31 650 грн. майнової шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди, 1 073,60 грн. судового збору та 5 000 грн. витрат на проведення експертизи.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 22.02.2024 року.

Суддя: