Провадження № 2/750/361/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2024 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:
головуючого судді Требух Н.В.
з секретарем судового засідання Дудка Є.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні (в порядку спрощеного позовного провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-
05.12.2023 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову вказує, що вона 06.11.2023 року набула права власності на вказану квартиру, відповідач, який 1998 року зареєстрований у вказаній квартирі, в ній не проживає більше 15 років, в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку (виписатись) відмовляється, що створює їй перешкоди для повного та безперешкодного користування власністю.
Відповідачем відзив не надано.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином.
Представник позивача просив справу розглядати за відсутності сторони позивача, на заочний розгляд справи згоден.
Судом встановлено, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу від 06.11.2023. У вказаній квартирі також з 1998 року зареєстрований відповідач, який в добровільному порядку з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не знявся.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним.
Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,
позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 паспорт НОМЕР_2 від 05.03.1998) задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В.Требух