Справа №339/11/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Латик В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 7500 грн до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на даний час є студенткою 3 курсу освітнього ступеня бакалавра денної форми здобуття освіти факультуту іноземних мов Львівського національного університету імені Івана Франка.

Її мати, відповідач по справі ОСОБА_2 з 26 серпня 2023 року залишила постійне місце проживання та виїхала за кордон в Республіку Чехію і з того часу вона та дві малолітні сестри ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на утриманні батька ОСОБА_5 .

Як стверджує позивач, визначаючи розмір аліментів, слід врахувати потреби, пов`язані з проїздом, харчуванням, навчанням та проживанням у найманій квартирі у м.Львів. Мінімальна вартість одноразового харчування 120 гривень, впродовж дня необхідне мінімально триразове харчування, що становить 360 гривень у день та 10080 гривень (360 гривень*30 днів=10080 гривень) щомісячно. За проживання у м.Львів у найманій квартирі оплачує 4000 грн щомісячно (проживає 3 дівчини, які оплачують загальну вартість квартири 14000 грн без вартості комунальних послуг). В гуртожитку не проживає через відсутність вільних місць, оскільки там проживають ВПО, які переїхали з тимчасово окуповних територій. На проїзд по м.Львів та з м.Львова до м.Болехів нею витрачається мінімум 1000 грн в місяць.

Таким чином, її мінімальні затрати в місяць становлять 15000 грн.: харчування, проживання та добирання без врахування частки вартості комунальних послуг як у м.Львові так в м.Болехів, придбання необхідної літератури для навчання, придбання одягу та взуття.

Розділивши вказані витрати порівну між батьками, вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на її утримання мінімум по 7500 гривень щомісячно.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце цього засідання повідомлялися у встановленому законом порядку.

Позивач в позовній заяві просить засідання проводити у її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача (а.с.3).

Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно та не подала відзив на позов (а.с.21,23).

Частиною 1 статті 280 ЦПК України, передбачено, що суд суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи згоду позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Згідно вимог ст.77,81 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що спірні правові відносини між сторонами виникли щодо розміру витрат на утримання повнолітньої дочки на період навчання.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Встановлено, що позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с.7-8).

Також, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які обоє народилися ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною здоровою особою середнього віку, з 26 серпня 2023 року разом з сім`єю не проживає, пребуває та працює в Республіці Чехія, де заробітня плата є значно вищою, як в Україні, не цікавиться вихованням та життям своїх дітей, засобів на їх утримання, навчання, виховання не надає (а.с.10).

Позивач звернулася з позовом до матері ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, оскільки 12 квітня 2002 року їй виповнилось 18 років, вона продовжує навчатися і у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги.

Так, з матеріалів справи, вбачається, що позивач є студенткою 3 курсу освітнього ступеня бакалавра денної форми здобуття освіти факультуту іноземних мов Львівського національного університету імені Івана Франка IV рівня акредитації за спеціальністю 035 Філологія (а.с.9).

Відповідно до ст.201 Сімейного Кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При визначенні розміру аліментів в даному спорі, суд враховує, що позивач навчається на денній безоплатній формі навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання у вузі, зокрема, на придбання підручників, оренду житла, повноцінне харчування, проїзд, вартість якого становить 437 грн. (218.50х2) грн з м.Болехів до м.Львів та у зворотньому напрямку (а.с.11).

Також враховує матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , наявність в неї ще двох малолітніх дітей, яких зобов`язана утримувати, відсутність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, величину підтверджених позивачем витрат на її утримання в зв"язку з навчанням, можливістю позивача отримувати стипендію та допомогу від батька ОСОБА_5 , в зв"язку з чим приходить до висновку, що аліменти в розмірі 4000 грн. відповідають потребам позивача у допомозі матері та можливостям останньої надавати таку допомогу.

Вимоги позивача про стягнення аліментів в розмірі - 7500 грн. є необґрунтованими, оскільки позивачем в порушення вимог ст.81 ЦПК України, не надано доказів, які б свідчили про величину витрат на навчання та спроможністю відповідача надавати допомогу на її утримання саме у такому розмірі.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача у відповідності до ч.6 ст. 141 ЦПК слід стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі, який діяв на момент пред`явлення позову.

На підставі наведеного, ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 211, 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 :

- на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень на її утримання з 05 січня 2024 року народження на час навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка за спеціальністю 035 філологія, але не більш, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років;

- судовий збір в дохід держави в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 - місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя Головенко О.С.