справа № 760/2947/22 головуючий у суді І інстанції Букіна О.М.
провадження № 22-ц/824/4488/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Лобоцької В.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Академія патрульної поліції» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Академія патрульної поліції» про визнання незаконним наказу про відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просив визнати незаконним наказ Державної установи «Академія патрульної поліції» від 05 листопада 2021 року №91 о/с у частині відсторонення інженера І-ї категорії комунально-експлуатаційного відділення Державної установи «Академія патрульної поліції» Чертова Д.Ю. від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 03 травня 2018 року до часу подання позовної заяви працює у Державній установі «Академія патрульної поліції», і з 02 червня 2021 року обіймає посаду І-ї категорії комунально-експлуатаційного відділення Державної установи «Академія патрульної поліції». Наприкінці жовтня 2021 року на вимогу керівника «Академії патрульної поліції» усі працівники вказаної установи надали свої письмові заяви щодо відмови чи згоди отримати щеплення (експериментальну ін`єкцію, яка не перешкоджає інфекційному захворюванню щепленої особи та її розповсюдженню від інфікованої особи іншим особам, але у певних випадках пом`якшує стан хворого) проти захворювання вірусом SARS-CoV-2 (COVID-19). На вказану вище вимогу позивачем на адресу керівництва «Академії патрульної поліції» була подана письмова заява від 28 жовтня 2021 року, в якій, зокрема, було зазначено, що перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ, позивач у складі групи працівників пожежної охорони УВС Київського міськвиконкому, брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, після чого, як ліквідатор наслідків Чорнобильської аварії, був на обліку у медичному закладі УВС Київського міськвиконкому та періодично проходив обстеження у відділенні променевої патології зазначеного медичного закладу. Під час вказаних обстежень у позивача були встановлені порушення дихальної та серцево-судинної системи. Під час проведення останніх флюорографічних обстежень лікарем зазначалось, що флюорографічний знімок знаходиться на контролі патології. З урахуванням вищевикладеного, позивач вважав необхідним для визначення з наявністю у нього протипоказань до вакцинації COVID-19 отримати відповідний лікарський висновок, беручи до уваги висновки комісійного обстеження його стану здоров`я лікарями відділення променевої патології медичного закладу УВС Київського міськвиконкому, які знаходяться в архіві Територіального медичного управління МВС України в м. Києві. Враховуючи необхідність здійснення відповідного запиту до вказаного вище медичного закладу та отримання відповідного лікарського висновку стосовно наявності у позивача протипоказань до вакцинації від COVID-19, позивач просив відтермінувати строк його визначення щодо вказаного щеплення. При цьому, 05 листопада 2021 року приблизно о 15:45 працівник відділення кадрового забезпечення Академії ознайомив позивача під його особистий підпис зі змістом наказу АПП від 05 листопада 2021 року №91о/с, згідно п. 1 якого позивача з посиланням на п. 41-6 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 із змінами, внесеними постановою КМУ від 20 жовтня 2021 року №1096, було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року, у зв`язку з нібито відмовою або ухиленням від щеплення проти інфекційного захворювання COVID-19. Позивач вважає зазначений наказ незаконним та таким, що вчинений роботодавцем без належних правових підстав всупереч приписам ст. 43, 48 Конституції України, ст. 1, 11, 12, 23, 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» - з порушенням законних прав позивача на працю та отримання заробітної плати.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі Державний заклад професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Академія патрульної поліції» просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що на час винесення вказаного наказу позивачем не надано доказів на підтвердження наявності в нього такого стану здоров`я, що є перешкодою для здійснення вакцинації однією з вакцин проти (СОVID-19). Cуд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відсторонюючи позивача, відповідач діяв у спосіб та в межах повноважень, передбачених законом, зокрема частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та статті 46 КЗпП України. У наказі про відсторонення зазначені підстави та строк такого відсторонення. Висновок суду першої інстанції про те, що вимога відповідача про зобов`язання працівників надати роботодавцю докази щодо щеплення є незаконною, оскільки в силу статті 32 Конституції України та статті 286 ЦК України, керівник не вправі вимагати у працівника інформацію щодо проведення відносно нього медичних маніпуляцій, не є таким, що дає правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки вимагаючи інформацію про обов`язкове щеплення, роботодавець не вдався до збирання конфіденційної інформації та передусім таємниці про стан здоров`я працівника, а зажадав лише тієї, що являла собою вимушену необхідність. У даному випадку індивідуальне право (інтерес) позивача відмовитися від щеплення при збереженні обсягу права на працю, в тому числі на заробітну плату, відпочинок та соціальний захист, протиставляється загальному праву (інтересу) суспільства. Отже, відсторонення позивача від роботи було здійснено відповідно до норм чинного законодавства, тому вимоги позивача задоволенню не підлягають.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні суду, яке є законним та обґрунтованим. Крім того, відповідач передчасно вчинив 05 листопада 2021 року неправомірний наказ №91/о/с про відсторонення позивача від роботи на підставі п. 41-6 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року, який був внесений (доповнений) до вказаної постанови лише через три дні - 08 листопада 2021 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач з 03 травня 2018 року до часу подання позовної заяви працює у Державній установі «Академія патрульної поліції», і з 02 червня 2021 року обіймає посаду І-ї категорії комунально-експлуатаційного відділення Державної установи «Академія патрульної поліції».

Наказом АПП від 05 листопада 2021 року № 91о/с, позивача з посиланням на п. 41-6 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року №1236 із змінами, внесеними постановою КМУ від 20 жовтня 2021 року №1096, було відсторонено від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року, у зв`язку з відмовою або ухиленням від щеплення проти інфекційного захворювання COVID-19.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача були неправомірними.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Нормами ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає, що користування правами та свободами, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Відповідно до ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Вільний вибір передбачає різноманітність умов праці, проте сталими (обов`язковими) є гарантії захисту працівника від незаконного звільнення за будь-яких умов праці. Незалежно від підстав виникнення трудових правовідносин держава зобов`язана створювати ефективні організаційно-правові механізми для реалізації трудових правовідносин на рівні закону, а відсутність таких механізмів нівелює сутність конституційних прав і свобод працівника. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів (абзаци перший і п`ятий підпункту 2.2 пункту 2, абзац дванадцятий пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України від 4 вересня 2019 року № 6-р(II)/2019).

У пунктах «а», «б» статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається в разі:

- появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

- відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових правовідносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Статтею 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень ці працівники у порядку, встановленому законом, відсторонюються від виконання зазначених видів робіт.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153, який набрав чинності 08 листопада 2021 року, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). Відповідно до цього Переліку, обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники:

1) центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2) місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3) закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності;

4) підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади;

5) установ і закладів, що надають соціальні послуги, закладів соціального захисту для дітей, реабілітаційних закладів;

6) підприємств, установ та організацій, включених до Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2015 року № 83.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153;

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком № 2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; а також

3) взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 КЗпП України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відстороняючи працівника від роботи, роботодавець повинен був діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, а тому наказ № 91 о/с «Про відсторонення від роботи позивача, як такого що відмовився (ухилився ) від вакцинації проти COVID-19» від 05 листопада 2021 року порушує права позивача та є передчасним, оскільки, відповідач застосував заходи, передбачені пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236, який набрав чинності лише 08 листопада 2021 року.

Крім того, 05 листопада 2021 року ще не набрав чинності Наказ Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153, яким затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, відповідно до якого обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 підлягають працівники Національної поліції України.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції по суті відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, доводами апеляційної скарги висновки суду не спростовані, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргуДержавного закладу професійної (професійно-технічної) освіти зі специфічними умовами навчання «Академія патрульної поліції» залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 05 лютого 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А