П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024року м. Київ

Справа №752/7079/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4513/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В. суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В. за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва постановлену під головуванням судді Гненик К.П., 06 жовтня 2023 року в м. Києві, за клопотанням ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що заявником було подано вказану заяву з порушенням строків, передбачених законодавством, а тому вказана заява має бути залишена без розгляду.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 , нею подана апеляційна скарга, в якій зазначається про те, що вказана ухвала є такою, що не відповідає вимогам законності та підлягає скасуванню. Зазначає, що докази про стягнення судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розгляд цієї справи проводився в порядку спрощеного письмового провадження без виклику та повідомлення сторін, судові дебати не проводились, тому відповідач не мала змоги скористатися своїм правом на подання заяви про стягнення витрат до моменту, коли їй стало відомо про існування рішення суду, постановленого по суті розгляду справи. Разом з тим, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року в передбачений законом спосіб відповідачу не надходило.

Невиконання судом першої інстанції свого обов'язку надіслання в електронній формі на офіційну електронну адресу або в паперовій формі на поштову адресу відповідача не може ставити її в умови неможливості реалізації свого права на стягнення судових витрат.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви.

В судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила про її задоволення.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ч.2 ст.372 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що в березні 2021 року позивач звернувся із позовом до суду, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по наданню послуг з правової допомоги в сумі 44543, 87 грн. /т. 1 а.с.1-2/.

У відзиві на позовну заяву поданому відповідачем ОСОБА_1 у вересні 2021 року було зазначено, зокрема, попередній розрахунок судових витрат, які мала намір понести відповідач, який складав орієнтовно 30000,00 грн /т.1 а.с. 65-75/. Відзив був підписаний особисто ОСОБА_1 , а до нього долучено копію довіреності від 21 лютого 2021 року, видану на ім'я фізичної особи ОСОБА_1 /т.1. а.с. 112/.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року, яке було ухвалене в порядку письмового провадження без виклику сторін, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

10 серпня 2023 року до суду першої інстанції від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів на підтвердження понесених витрат та ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу /т.2 а.с.187-200/.

Клопотання мотивоване тим, що розгляд справи про стягнення заборгованості здійснювався в порядку письмового провадження без виклику сторін. Відповідач 03 серпня 2023 року з ЄДРСР дізналась про ухвалення оскаржуваного рішення від 07 червня 2023 року, повний текст якого, за даними системи ЄДРСР було оприлюднено 09 червня 2023 року, однак не було вирішено питання про розподіл судових витрат.

Зазначала, що на дату подачі заяви вона не отримувала оскаржуваного рішення, а тому просила суд поновити строк на подання доказів та прийняти клопотання до розгляду.

На підставі викладеного просила стягнути з ТОВ «Міжнародна юридична компанія «Гапоненко Роман і партнери» на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн

Згідно ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

В порядку визначеному ч.ч. 1-3,8 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 3 ч.1. ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що вимога ч.8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позов був ініційований позивачем в березні 2021 року. Відповідачем було реалізовано право на подачу відзиву у вересні 2021 року, в якому було зазначено про попередній розрахунок витрат на правову допомогу, однак ані доказів надання такої допомоги, ані заяви в порядку визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України відповідачем здійснено не було. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва ухвалено 07 червня 2023 року. До цього часу відповідачем також не було здійснено заяву в порядку, визначеному ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_3 - адвокат Почерняк І. подав 10 серпня 2023 /т. 2 а.с. 187-200/.

Положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачають право учасника справи надати докази понесених судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення, лише за умови що до закінчення розгляду справи сторона зробила відповідну заяву.

А отже враховуючи відсутність заяви відповідача, поданої до закінчення розгляду справи та подання відповідних доказів після закінчення п'ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України у суду відсутні підстави для прийняття до розгляду такої заяви та доказів. А тому суд першої інстанції зробив вірний висновок про залишення заяви без розгляду.

Посилання представника відповідача на те, що ні відповідач ні представник не знав про розгляд справи та про рішення, яке було ухвалене за наслідками розгляду позову судом апеляційної скарги не беруться до уваги, оскільки як вбачається з матеріалів справи, по-перше розгляд справи тривав понад два роки і відповідач була обізнана, так як подала відзив. До того ж, рішення від 07 червня 2023 року було надіслано ОСОБА_1 в її електронний кабінет 07 червня 2023 року /т.2 а.с. 60/. А тому, її твердження про обізнаність про ухвалення рішення суду в серпні 2023 року не можуть бути прийняті до уваги суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права, судом першої інстанції обґрунтовано залишено без розгляду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки така заява і докази на підтвердження цих витрат були надані заявником поза межами строку, встановленого процесуальним законом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 08 лютого 2024 року.