Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1908/23
Провадження № 2/542/37/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селище Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК «ФОРВАРД», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , 08.11.2023 року звернулася до суду з даним позовом до Акціонерного товариства «БАНК «ФОРВАРД», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна та просить визнати виконавчий напис від 25.08.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за №4941, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК «ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 9015,01 грн. таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 травня 2012 року вона уклала кредитний договір № 96995322 з ПАТ «Банк Русский Стандарт» про надання кредиту з відкриттям карткового рахунку, строк дії якого три роки, тобто до 08.05.2015року. 16.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження ВП 66857882 на підставі виконавчого напису №4941 від 25.08.2021року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. Зі змісту виконавчого напису вона дізналася, що нею не сплачено в строк кошти за кредитним договором №96995322 від 08.05.2012 року укладеним між нею та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД».

Вказує, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо розміру заборгованості, чим порушив вимогу закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та її позиції та не відповідає дійсній сумі заборгованості.

Зазначає, що кредитний договір було укладено 08 травня 2012 року, строком на три роки, тобто строк позовоної давності сплинув. Отже, на підставі документів, наданих відповідачем третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону.

Відповідно до пункту 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Кінцевою датою сплати була 08.05.2015року, а виконавчий напис виданий 21.08.2021 року отже, вважає виконавчий напис вчинено не законно із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, і відповідачем пропущено строк, протягом якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскар жуваного виконавчого напису.

Тому вважає, що виконавчий напис № 4941 від 25 серпня 2021 року має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 13.11.2023 року було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 11.12.2023 року (а.с.25-26).

Ухвалою суду від 18.01.2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на сторні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 48-49).

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи ( а.с.28, 39, 51), надала суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, вказавши, що позовні вимоги підтримує (а.с.38, 44).

Представник відповідача АТ «БАНК ФОРВАРД» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.33, 40, 56). Надав письмові пояснення, в яких представник відповідача зазначає, що з позовними вимогами не погоджується, вважає позов безпідставним та необгрунтованим, натомість виконавчий напис, вчинений 25.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. №4941 таким, що в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства та підлягає виконанню. Так, позивачем в обгрунтування своїх позовних вимог не надано до суду жодних доказів на спростування факту безспірності заборгованості за кредитним договором, між тим кредитна заборгованість позивача перед АТ «БАНК ФОРВАРД» за кредитним договором боржником не погашена, тому і була стягнута за виконавчим написом нотаріуса. Позивач не наводить належних доводів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеному у виконавчому написі нотаріуса, позивачем не надані належні докази іншого розміру заборгованості перед банком. У зв`язку із викладеним, представник відповідача просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи відповідно до положень п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України (а.с. 34-35, 41-42, 52-53). Заперечень на позов не надала.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с.43, 55), заперечень на позов на надала.

Представник третьої особи: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи (а.с.54), заперечень на позов на надав.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

25.08.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 4941, про стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором №96995322 від 08.05.2012 року, укладеним з ПАТ «Банк Русский Стандарт» правонаступником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД». Стягнення заборгованості проводилось за період з 11.02.2019 року по 12.05.2019 року. Сума загальної заборгованості складає 10115,01 грн.(а.с.4).

Згідно з постанови про відкриття виконавчого провадження №66857882 від 16.09.2021 року вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованості в розмірі 10115 грн. 01 коп. (а.с.9).

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Так, виходячи з оскаржуваного виконавчого напису, нотаріус при його вчиненні керувався саме п.2 вказаного Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (а.с.4).

Пунктом 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20 травня 2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в цій частині, з моменту її прийняття.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 25 серпня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

З аналізу викладеного слідує, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Докази про те, що кредитний договір, укладений між Банком та позивачем, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, надані не були та матеріали справи не містять.

Таким чином, вчиняючи 25 серпня 2021 року виконавчий напис № 4941 за кредитним договором, який не був посвідчений нотаріально, приватний нотаріус Сазонова О.М. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Такі правові позиції наведені у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 у справі № 910/10374/17.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 4941 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

При цьому підставою звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом є як й заперечення безспірності вимоги, так й доводи про недотримання нотаріусом вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат».

Так, перевіряючи доводи сторін про наявність чи відсутність на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису у боржника безспірної заборгованості перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, судом встановлено таке.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач посилався на відсутність обмежень нотаріуса у праві вчиненні виконавчого напису у випадку наявності достатніх документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких був вчинений виконавчий напис від 25.08.2021 року за реєстровим №4941, що позбавляє суд можливості пересвідчитись про наявність чи відсутність на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису у боржника безспірної заборгованості перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, а також факту отримання позивачем повідомлення позивача про наявність такої заборгованість та необхідність її погашення. Крім того, кредитний договір був укладений 08.05.2012 року, в позовній заяві позивачка зазначає, що строк дії договору становив три роки. В той час як заборгованість за вказаним договором була стягнута за період: з 11.02.2019 року по 12.05.2019 року, тобто може включати вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років.

Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис у порушення норм ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Враховуючи наведене суд доходить висновку про відсутність підстав вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем на час винесення оспорюваного виконавчого напису була безспірною, а отже і про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, враховуючи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, суд доходить висновку про задоволення вимог позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 4941 від 25.08.2021 року, вчинений приватним нотаріусом про стягнення з неї на користь Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» заборгованості у розмірі 10115,01 грн.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та, керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «БАНК «ФОРВАРД», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4941 від 25.08.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «БАНК «ФОРВАРД» заборгованості за кредитним договором №96995322 від 08.05.2012 року у розмірі 10115 (десять тисяч сто п`ятнадцять) грн. 01 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «БАНК «ФОРВАРД», адреса місцезнаходження: код 34186061, вул. Саксаганського, б. 105, м.Київ, 01032, на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: Акціонерне товариство «БАНК «ФОРВАРД», місцезнаходження: вул. Саксаганського, б. 105, м.Київ, 01032;

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, місцезнаходження: вул.В.Чорновола, 10, оф.91, м.Київ, 01135;

Третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, місцезнаходження: вул. Саксаганського, б. 105, м.Київ, 01032.

Повний текст рішення складений 19 лютого 2024 року.

Суддя Новосанжарського

районного суду Полтавської області Ю.О.Афанасьєва