Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Передерій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права на частку у спільному майні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ), звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), за яким просить суд:

-припинити право власності ОСОБА_2 на 5/24 частин домоволодіння, загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 47,55 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/24 частин домоволодіння, яке складається з житлового будинку під літ. «А», житловою площею 47,55 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м., належних до нього господарських будівель і споруд: котельні - літ. «Б», вбиральні - літ. «Е», сараю - літ. «Д», огорожі та споруд - І-ІІІ, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ;

-виплатити ОСОБА_2 компенсацію за 5/24 частин домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_3 , у розмірі 77500,00 грн., які будуть внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду.

В обґрунтування позову позивач зазначив наступне.

Позивачу - ОСОБА_1 , на праві власності належить 19/24 частин житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 (до складу майна не входить самовільне будівництво - майстерня літ. «И», літня кухня літ. «В»), з яких:

- 5/24 частин належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.03.2009 року після смерті батька ОСОБА_1 ;

- 7/12 частин належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.07.2011 року після смерті матері ОСОБА_3 .

Сестра позивача - ОСОБА_2 , є власницею решти 5/24 частин вказаного житлового будинку, яка була успадкована нею по заповіту після смерті батька ОСОБА_1 .

Вказаний будинок, що згідно технічного паспорту від 16.07.2010 року, виготовленого Ужгородським районним КП БТІ, вказаний під літ. «А», складається з трьох кімнат, житловою площею 47,55 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м., а також належних до такого господарських будівель і споруд: котельні - літ. «Б», вбиральні - літ. «Е», сараїв - літ, «Д» та літ. «Ж», огорожі та споруд - І-ІІІ.

Комунікаційні системи вказаного будинку (газопостачання, водовідведення, каналізація) знаходяться в аварійному стані, будинок потребує капітального ремонту та станом на сьогоднішній день є непридатним для проживання. Після смерті їх матері ІНФОРМАЦІЯ_1 на протязі більше одинадцяти років у даному будинку ніхто не проживав.

У відповідності до статті 365 ЦК України та із посиланням на постанову Верховного Суду від 15.05.2013 року у справі №6-37цс13, позивач зазначив, що належна ОСОБА_2 частка у будинку не може бути виділена їй у натурі, оскільки є незначною. Відповідачці, як власниці 5/24 частин у домоволодінні, доводиться на ідеальну частку приблизно 17,41 кв.м., до складу якої входить як житлова, так і допоміжна площі (з урахуванням площі підвалів 11,75 кв.м.), що відповідно до державних будівельних норм недостатньо для виділу в натурі, адже необхідно не менше 28 кв.м. Розмір площі, який доводиться на ідеальну частку 14,9 кв.м. менший від нормативної площі на 38%, що не відповідає вимогам ДБН.

Позивач зазначив, що спільне використання будинку разом із відповідачкою, навіть при умові можливості проживання в такому, є неможливим через конфліктні відносини між ними. ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає та відмовляється вкладати у нього фінансові ресурси. Більше того, ОСОБА_2 зареєстрована та постійно проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить їй, її чоловіку та двом донькам на праві спільної власності (по 1/4 частці).

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав |на нерухоме майно у власності чоловіка відповідачки є побудований за час шлюбу садовий будинок, загальною площею 126,7 кв.м., у с. Невицьке Ужгородського району, урочище «Дубки», а дві її доньки проживають окремо зі своїми родинами та також володіють житловою нерухомістю.

Отже, на думку позивача, жодної шкоди інтересам самої відповідачки та членам її сім`ї припинення права на 5/24 частин спірного будинку, який перебуває в аварійному стані та є непридатним для проживання, не завдасть.

За ухвалою від 20.10.2020 року судом було відкрите провадження у цій справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

За заявою від 08.12.2020 року представник позивача долучила до матеріалів справи дублікат квитанції від 07.12.2020 року № 0.0..1 на суму 77 430,00 грн. про внесення ОСОБА_1 на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України частки майна ст. 365 ЦКУ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у цій справі № 308/10664/20.

08.12.2020 року до суду надійшла від представника позивача адвоката Блохіної В.Ю. заява про витребування доказів за якою вона просить суд:

-витребувати у Національного агентства з питань запобігання корупції відомості з Декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, - ОСОБА_4 - головного спеціаліста відділу з питань паспортизації, реєстрації та еміграції управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління ДМС України в Закарпатській області (щорічна за 2019 рік) про адресу розташування квартири (розділ 3 декларації), загальною площею 68,5 кв.м., що належить декларанту та членам її сім`ї на праві спільної власності по 25% кожному;

-витребувати у приватного нотаріуса Ужгородського МНО Парамонова О.В. копію нотаріально посвідченого договору дарування від 17.12.2015 року за номером 5575, згідно якого ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 1/5 частину житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_5 .

Зазначене клопотання було залишене без розгляду судом у судовому засіданні 08ю04ю2022 року, оскільки представник позивача ОСОБА_6 не підтримала зазначене клопотання та пояснила суду, що ці докази вже були подані суду.

02.08.2021 року до суду надійшла письмова заява від представника відповідача адвоката Товта М.М. про постановлення ухвали про розгляд цивільної справи № 308/10664/20 за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Зазначене клопотання було залишене без розгляду судом у судовому засіданні 08.04.2022 року та оскільки представник відповідача не підтримав раніше подане ним клопотання.

02.08.2021 року до суду надійшли письмові пояснення по суті справи, за якими він просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Твердження ОСОБА_1 про те, що в спірному будинку ніхто не проживає, починаючи з 09.05.2009 року і такий є в аварійному стані, непридатному для проживання, в т.ч. і з вини відповідача, не відповідає дійсності, позаяк ОСОБА_2 , не дивлячись на бажання приймати участь в експлуатаційних витратах на будинок, прагнучи підтримувати в належному стані родинне будинковолодіння, фактично, більше десяти років позбавлена цієї можливості з вини Позивача. Останній заборонив Відповідачці навіть заходити до будинку, фізично перешкоджав їй у доступі до її власності, неодноразово застосовуючи при цьому психологічне насильство та, навіть, фізичну силу.

Коли постало питання прийняття спадщини після смерті матері сторін - ОСОБА_3 і її донька - ОСОБА_2 хотіла прийняти спадщину як спадкоємець за законом першої черги, Позивач, застосовуючи погрози зашкодити житло та здоров`ю Відповідачки і членів її родини, шляхом психологічного тиску і залякування, змусив останню самоусунутись від спадкування. Внаслідок цього, відповідач, побоюючись за власне життя і здоров`я та життя і здоров`я своєї родини спадщину не прийняла. Не говорячи вже про те, що після смерті батьків, ОСОБА_1 в категоричній погрозливій формі навіть не дозволив Відповідачці забрати з будинку її особисті речі. Щодо непридатності будинку до проживання, то це твердження Позивача також не відповідає дійсності, оскільки, як відомо ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , здійснюючи на території дворогосподарства підприємницьку діяльність, без її згоди, як співвласника, систематично поселяє у спірному будинку своїх робочих, які там і проживають на період виконання ними певних робіт. В контексті викладеного не заслуговують на увагу і твердження Позивача про неможливість спільного володіння і користування сторонами спірним будинковолодінням через конфліктні відносини, оскільки така «неможливість» штучно створена самим ОСОБА_1 . Останній вже більш як десять років , всупереч положенням ст.41 Конституції України, фактично позбавив Відповідачку її права власності на частину у нерухомому майні і, створюючи ОСОБА_2 в буквальному сенсі фізичну неможливість доступу до належного їй майна, вводить суд в оману, стверджуючи, що остання відмовляється нести фінансові витрати по утриманню спірного будинку та вкладати у нього грошові кошти.

З Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.03.2009 року, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майном від 23.04.2009 року, Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.07.2011 року, Витягу про державну реєстрацію прав від 20.07.2011 року, Техпаспорту на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 від 16.07.2010 року, поданих Позивачем на ствердження позовних вимог вбачається, що спірний об`єкт нерухомості, згідно норм діючого на даний час законодавства, відноситься до категорії садиби (колишнє домоволодіння). І до складу майна, 5/24 частин якого належить моїй Клієнтці на праві спільної часткової власності, входять житловий будинок під літ.А, побудований з саману, з належними до нього надвірними будівлями і спорудами: котельня - літ.Б, вбиральня - літ.Е, сарай - літ.Д, сарай - літ.Ж, паркани та огорожа №1, № 2,3,4, № 5-9, споруди - 1, П, Ш та земельна ділянка, на якій це все розташоване.

Із поданого Позивачем Техпаспорту вбачається, що за результатами технічної інвентаризації об`єкту нерухомого майна за адресою АДРЕСА_3 , фактично встановлено та зафіксовано в техпаспорті житловий будинок під літ. А, побудований з саману, з належними до нього надвірними будівлями і спорудами: котельня - літ. Б, вбиральня - літ. Е, сарай - літ. Д, сарай - літ.Ж, паркани та огорожа №1, № 2, 3, 4, № 5-9, споруди - І, П, Ш та земельна ділянка, на якій це все розташоване.

За загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 Земельного Кодексу, особа, яка набула права власності на частку в праві на будівлі чи споруди стає власником ("користувачем) відповідної частки в праві на земельну ділянку на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. З відповіді Оноківської сільської ради № 538 від 30.08.2011 року на адвокатський запит вбачається, що згідно запису погосподарської книги за дворогосподарством в АДРЕСА_6 рахується земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Житловий будинок за вказаною адресою, згідно запису погосподарської книги побудовано в 1969 році.

Отже, відповідач вважає, що враховуючи, що батько сторін - ОСОБА_1 , згідно діючого на час побудови та здачі в експлуатацію спірного домоволодіння законодавства набув права власності як на нього, так і на земельну ділянку площею 0.15 га за адресою АДРЕСА_3 . про що свідчать записи в погосподарських книгах сільської ради с. Оноківці, беручи до уваги, що спадщину за заповітом, в порядку, визначеному законом, Відповідачка прийняла, що підтверджується її заявою про прийняття спадщини та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27.03.2009 року, очевидним є висновок, що зазначена вище земельна ділянка є об`єктом спадкових прав, і у Відповідачки, як у спадкоємця за заповітом після смерті ОСОБА_1 та власника 5/24 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_3 є всі правові підстави для набуття у власність частини даної земельної ділянки пропорційно її частці в успадкованому нерухомому майні.

В той же час, з Висновку експерта № 0022/2020 від 03.12.2020 року видно, що як під час надання відповіді на питання щодо технічного стану домоволодіння, так і під час дослідження питання про можливість виділу в натурі 5/24 частин домоволодіння, належних моїй Клієнтці та визначення ринкової вартості частини, належної Відповідачці, експерт не досліджував, не відобразив у своєму Висновку та не врахував сарай - літ.Ж, паркани та огорожа №1, № 2, 3, 4, № 5-9, споруди - І, П, Ш та земельна ділянка, на якій де все розташоване, що на переконання відповідача свідчить про неспроможність зазначеного Висновку як доказу в даній цивільній справі і ставить під сумнів адекватність суми в розмірі 77430 гривень, яка внесена ОСОБА_1 на депозит суду в якості майбутньої компенсації Відповідачці вартості її частки у власності, про припинення якої просить Позивач.

28.12.2021 року представником відповідача ОСОБА_7 була подана до суду заява, за якою він просить: призначити в цивільній справі № 308/10664/20 за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні - судову комплексну оціночно-будівельну та оціночно-земельну експертизу, проведення якої доручити Львівському науково дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції країни (79000, м. Львів, вул. Липинського, 54).

На вирішення експертизи поставити наступні питання:

1) Яка ринкова вартість садиби (домоволодіння) що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 і до складу якого входять житловий будинок під літ. А, побудований з саману, з належними до нього надвірними будівлями і спорудами: котельня - літ. Б, вбиральня - літ. Е, сарай - літ. Д, сарай - літ. Ж, паркани та огорожа №1, № 2, 3, 4, № 5-9, споруди - І, ІІ, ІІІ та яка ринкова вартість 5/24 частин вказаного домоволодіння?

2) Яка ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,15 га, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», що розташована за адресою: АДРЕСА_3 та яка ринкова вартість 5/24 частин вказаної земельної ділянки?

Направити матеріали цивільної справи № 308/10664/20 Львівському науково дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На час виконання експертизи провадження в справі № 308/10664/20 зупинити.

Обов`язок по авансуванню сум, що підлягають сплаті за проведення експертизи, покласти на відповідача ОСОБА_2 .

Попередити експертів про передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову від виконання покладеного судом обов`язку.

04.02.2022 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по суті справи до яких доданий проект мирової угоди, запропонований відповідачу.

У судовому засіданні 08.04.2022 року судом було з`ясовано, що сторони не уклали мирову угоду, спір по суті не вирішено.

За ухвалою від 08.04.2022 року судом було заяву представника відповідача про призначення експертизи задоволено; призначено у справі № 308/10664/20 (провадження № 2/308/3023/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права на частку у спільному майні, - судову оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставлене наступне запитання:

1)Яка ринкова вартість садиби (домоволодіння), що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 і до складу якого входять: житловий будинок під літ. А, побудований з саману, який складається з трьох кімнат, житловою площею 47,55 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м., з належними до нього надвірними будівлями і спорудами: котельня літ. «Б», вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Д», сарай літ. «Ж», огорожа №, споруди І-ІІІ та яка ринкова вартість 5/24 частин вказаного домоволодіння?

Проведення будівельно-технічної експертизи доручено Закарпатському відділенню Львівського наукового дослідного інституту судових експертиз (м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, 14, ІІІ-й поверх).

Постановлено експертизу провести на підставі матеріалів цивільної справи № 308/10664/20 (провадження № 2/308/3023/20). В розпорядження експертів направити дану цивільну справу.

16.06.2022 року до суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Товта Миколи Миколайовича за якою він просить суд:

Постановити ухвалу, якою відновити провадження в цивільній справі № 308/10664/20 (провадження 2/308/3023/20) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, для вирішення заяви про відвід судового експерта Закарпатського відділення Львівського НДІСЕ Павлича Олександра Васильовича.

Заяву про відвід судового експерта Закарпатського відділення Львівського НДІСЕ Павлича Олександра Васильовича задовольнити.

У випадку відсутності заперечень з цього приводу зі сторони Позивача ОСОБА_1 (або його представника) доручити проведення судової оціночно-будівельної експертизи в цивільній справі 308/10664/20, згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 08.04.2022 року судовому експерту Колчару Вячеславу Дмитровичу, 88017, вул. Закарпатська, 38/14 м. Ужгород Закарпатської області.

Попередити судового експерта Колчара В.Д. про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.

У випадку, якщо суд дійде висновку про недоцільність доручення експертизи в даній цивільній справі судовому експерту Колчару В.Д. доручити проведення такої Львівському науково дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (79000, м. Львів, вул. Липинського, 54.

За ухвалою від 16.06.2022 року судом було поновлене провадження у справі № 308/10664/20 для вирішення питання про відвід судового експерта; призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

22.06.2022 року до суду надійшли письмові заперечення позивача на заяву про відвід судового експерта, за якою він просить суд: відмовити в задоволенні заяви представника Відповідача адвоката Товт Миколи Миколайовича про відвід експерта в справі - судового експерта Закарпатського відділення Львівського НДІСЕ Павлича Олександра Васильовича.

За ухвалою від 21.09.2022 року судом було заяву представника відповідача про відвід судового експерта Закарпатського відділення Львівського НДІСЕ Павлича Олександра Васильовича задоволено. Відведено від участі у цій справі № 308/10664/20 експерта Закарпатського відділення Львівського наукового дослідного інституту судових експертиз Павлича Олександра Васильовича. Доручено проведення будівельно-технічної експертизи державній установі - Львівському науковому дослідному інституту судових експертиз (79000, м. Львів, вул. Липинського, 54). Постановлено експертизу провести на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.04.2022 року, з урахуванням цієї ухвали суду та на підставі матеріалів цивільної справи № 308/10664/20 (провадження № 2/308/3023/20). В розпорядження експертів направити дану цивільну справу. Повторно роз`яснено сторонам, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ст. ст. 384, 385 КК України). Провадження у справі зупинено до проведення експертизи.

За ухвалою від 05.12.2023 року судом було поновлене провадження у цій справі та призначено справу до розгляду з викликом сторін, оскільки 04.12.2023 року від директора Львівського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист, згідно якого повідомлено, що 04.10.2023 року на адресу платника було направлено рахунок №22-4088-Е на оплату вартості за проведення експертизи. Однак станом на 22 листопада 2023 року оплата за проведення експертизи в експертну установу не надійшла, відтак ухвалу суду від 08.04.2022 року та 21.09.2022 року залишено без виконання.

У судове засідання 21.12.2023 року на 10 год. та 06.02.2023 року на 10 год. 00 хв. сторони не прибули.

Представники позивача подали заяву від 06.02.2024 року про розгляд справи без їх участі, в якій зазначено, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Проте представник відповідача адвокат Товт М.М. подав до суду заяву від 06.02.2024 року розгляд справи без його участі, в якій також зазначив що проти позову заперечує з підстав наведених у письмових поясненнях.

За ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відтак, суд розглядає справу на підставі наявних у ній доказів.

Через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 12.02.2024 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме із заповіту від 31.03.2005 року № 20 ОСОБА_1 , 1933 року народження, все своє майно заповів своїй дочці ОСОБА_2 і своєму сину ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.03.2009 року № 2-251, ОСОБА_1 , позивач у цій справі - син, є спадкоємцем частини майна свого батька - ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке складається з: 5/12 частин житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями і спорудами, що розташований в АДРЕСА_3 . Цей житловий будинок в цілому у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно під літ. «А» побудований з саману, складається з 3 кімнат житловою площею 47,55 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м. з належними до нього надвірними будівлями і спорудами: котельня - літ «Б», вбиральня - літ. «Е», сарай літ. «Д», сарай літ «Ж», огорожа - №, споруди І-ІІІ. Реєстрація права власності на це майно за позивачем була проведена згідно вимог закону, що підтверджується відповідними витягами від 23.04.2009 року № 22551827 та від 30.03.2009 року № 19201994.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.07.2011 року № 3-716 ОСОБА_1 , як спадкоємець матері - ОСОБА_3 , 1937 року народження, став власником 7/12 частин житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_3 , змін у складі житлового будинку в цілому не було. Реєстрація права власності на це майно за позивачем була проведена згідно вимог закону, що підтверджується відповідними витягами від 20.07.2011 року № 30678187 та від 01.07.2011 року № 27382078.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2021 року № 268017024 позивач та відповідач зареєстрували права власності на спірний об`єкт нерухомості відповідно до вищезазначених правовстановлюючих документів.

Відповідно до довідки Виконкому Оноківської сільської ради від 12.04.2007 року № 363 назву АДРЕСА_3 .

З урахуванням викладеного, наданими суду доказами підтверджується, що спір у цій справі виник щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , який належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 19/24 частин та відповідачу ОСОБА_2 5/24 частин.

Згідно технічного паспорту на цей об`єкт нерухомого майна, складеного 02.11.2007 року, 26.05.2008 року та від 16.07.2010 року Ужгородським районним комунальним підприємством (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2020 року № 211983288, об`єкт нерухомого майна складається з: житлового будинку під літ. «А» побудованого з саману, з 3 кімнат житловою площею 47,55 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м. з належними до нього надвірними будівлями і спорудами: котельня - літ «Б», літня кухня літ. «В» площею 69 м.кв. (самовільно побудована), сарай літ. «Д», вбиральня - літ. «Е», сарай літ «Ж», майстерня літ. «И» площею 106 м.кв. (самовільно побудована), огорожа - № 1-9, споруди І-ІІІ. Площа самочинно збудованого складає 189,9 м.кв.

Відповідно до листа Оноківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 30.08.2011 року № 538 за цим дворогосподарством рахується земельна ділянка площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Проте, право власності на земельну ділянку під будинком не оформлене і не зареєстроване у встановленому діючим законодавством порядку.

Зазначене також підтверджується листом Оноківської сільської ради від 02.09.2021 року № 183/10-10/2 за замістом якого земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_3 , не сформована, кадастровий номер не присвоєно та право власності не зареєстровано.

За рішенням Виконавчого комітету Оноківської сільської ради Ужгородського району від 31.01.1996 року «Про надання дозволу на добудову до гаража підсобного приміщення жителю АДРЕСА_3 , ОСОБА_1 » було надано дозвіл на добудову до гаража, а саме: гаража 1,5 * 8 м.; ванна 3 * 3 м.; спортзал над гаражем і ванною 6*4м.; підсобне приміщення.

При цьому, згідно довідки від 23.04.2009 року № 162 Ужгородського районного комунального підприємства (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна літня кухня (літера В) та майстерня (літера И) збудовані самовільно, право власності на них не зареєстровано.

За рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.10.2013 року у справі № 2-5878/11 за наслідками розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Оноківської сільської ради Ужгородського району, Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області про визнання права власності на самочинне будівництво, було позов задоволено, визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинні будови: майстерню під літ. И та літню кухню під літ. В в дворогосподарстві за адресою: АДРЕСА_3 .

Проте, за рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 03.10.2013 року у справі № 712/2-5878/2011 апеляційну скаргу ОСОБА_2 було задоволено, у справі ухвалене нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

При цьому судом апеляційної інстанції було встановлено, що

У справі належними доказами встановлено, що рішеннями Оноківської сільської ради від 1979 року та 1981 року, заяви ОСОБА_1 про дачу дозволу на будівництво гаража та кухні, булим задоволені (а.с. 38,39). Рішенням виконавчого комітету Оноківської сільської ради № 4 від 31 січня 1996 року надано дозвіл на добудову до гаражу гаража 1.5 х 8 м. ванни, спортзалу, та підсобного приміщення (а.с.59). Відповідно до акту про пожежу та технічного висновку, за адресою за адресою: АДРЕСА_3 пожежею знищено покрівлю та дерев`яні перекриття, вікна гаражу та пошкоджено приміщення котельні (а.с.60-63). 25.12.2006 року, після смерті ОСОБА_1 , частку в розмірі 5/12 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 що складається з житлового будинку та надвірних споруд, окрім майстерні літ «И» та літньої кухні літ «В», успадкував син - ОСОБА_1 , інша частини належала ОСОБА_3 , а 5 /24 - ОСОБА_2 (а.с.17). Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 , частку в розмірі 7/12 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , окрім кухні та майстерні, успадкував за законом позивач (а.с.20). ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 1967 року народження притягнуто до адміністративної відповідальності за самочинне будівництво літньої кухні та майстерні (а.с. 45). 16.12.2011 року приписом інспекції державного архітектурного контролю у Закарпатській області зобов`язано ОСОБА_1 припинити здійснення будівельних робіт (а.с.47).

Правовідносини між сторонами регулюються нормами цивільного законодавства.

Так відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, на яку посилається позивач, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Доказів надання позивачу земельної ділянки і доказів того, що майстерню під літ. «И» та літню кухню під літ. «В» збудовані, в матеріалах справи відсутні.

В зв`язку з відсутністю умови, при якій можливе визнання права власності отримання земельної ділянки у встановленому порядку, в задоволені позову з підстав зазначених позивачем слід було відмовити.

Суд першої інстанції задовольняючи позов не взяв до уваги умови визнання права власності визначені як ч. 3 ст. 376 ЦК України, на яку посилається позивач так і ч. 5 ст. 376 ЦК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підтвердження ринкової вартості спірного об`єкту нерухомості позивачем суду наданий Висновок експерта за результатами проведеного будівельно технічної експертизи від 03.12.2020 року № 0022/2020, складений судовим експертом Павличем Олександром Васильовичем.

За висновками якого:

1.Будинок під літ. «А» за адресою АДРЕСА_3 , згідно технічного паспорту від 16.07.2010, Ужгородським районним комунальним підприємством (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна знаходиться в незадовільному стані. Експлуатація елементів будинку можлива лише при умові проведення їх ремонту.

Технічний котельні літ. Б стан задовільний. Будівля в задовільному стані, однак потребує ремонту, який є найдоцільнішим на даний час.

Технічний стан сараю літ. Д незадовільний. Наявні глибокі тріщини стін. Потребує капітального ремонту.

Технічний вбиральні літ. Е стан задовільний. Технічний стан задовільний. Будівля в задовільному стані, однак потребує ремонту, який є найдоцільнішим на даний час. По питанню №2

2.Здійснити виділити в натурі 5/24 будинку під літ. «А» за адресою АДРЕСА_3 , згідно технічного паспорту від 16.07.2010, Ужгородським районним комунальним підприємством (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна є неможливо.

3.З урахуванням технічного стану, ринкова вартість будинку під літ. «А» та надвірних споруд, літ. Б, літ. Е, літ. Д, літ. Ж за адресою АДРЕСА_3 , згідно технічного паспорту від 16.07.2010, Ужгородським районним комунальним підприємством (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та вартість 5/24 його частини, без вартості земельної ділянки може становити:

НазваРинкова вартість, грнРинкова вартість, 5/24 частини, грн
Житловий будинок, літ. А3
Котельня, літ. Б29 7476 197
Сарай, літ. Д26 7635 576
Вбиральня, літ. Е8 6081 793
Всього вартість будинковолодіння без земельної ділянки0

Згідно із ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У Висновку експерта за результатами проведеної будівельно технічної експертизи від 03.12.2020 року № 0022/2020, складеному судовим експертом Павличем Олександром Васильовичем, взагалі не зазначена вартість огорожі та споруд - І-ІІІ, щодо яких позивач просить визнати за ним право власності, що викликало у суду обґрунтовані сумніви у правильності наданого суду позивачем висновку, тому судом за ухвалою від 08.04.2022 року судом було призначено у цій справі № 308/10664/20 - судову оціночно-будівельну експертизу, на вирішення якої поставлене наступне запитання: Яка ринкова вартість садиби (домоволодіння), що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 і до складу якого входять: житловий будинок під літ. А, побудований з саману, який складається з трьох кімнат, житловою площею 47,55 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м., з належними до нього надвірними будівлями і спорудами: котельня літ. «Б», вбиральня літ. «Е», сарай літ. «Д», сарай літ. «Ж», огорожа №, споруди І-ІІІ та яка ринкова вартість 5/24 частин вказаного домоволодіння?

04.12.2023 року від директора Львівського науково дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов лист, згідно якого повідомлено, що 04.10.2023 року на адресу платника було направлено рахунок № 22-4088-Е на оплату вартості за проведення експертизи. Однак станом на 22 листопада 2023 року оплата за проведення експертизи в експертну установу не надійшла, відтак ухвалу суду від 08.04.2022 року та 21.09.2022 року залишено без виконання.

Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З урахуванням викладеного та того факту, що відповідач свідомо ухилився від проведення судової оціночно-будівельної експертизи, яка була призначена за його клопотанням, а також не надав суду жодних доказів на підтвердження існування на 12.10.2020 року (час звернення позивача до суду із цим позовом) огорожі та споруд - І-ІІІ за адресою: АДРЕСА_3 , суд визнає встановленими факти, підтверджені висновком експерта за результатами проведеного будівельно технічної експертизи від 03.12.2020 року № 0022/2020, складеним судовим експертом Павличем Олександром Васильовичем, який був наданий суду позивачем.

Позивач вважає, що частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, тому просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 5/24 частин спірного домоволодіння, визнати за ним ОСОБА_1 право власності на цю частину, виплатити відповідачу компенсацію за 5/24 частин домоволодіння у розмірі 77500,00 грн., які внесені позивачем на депозитний рахунок суду.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

За заявою від 08.12.2020 року представник позивача долучила до матеріалів справи дублікат квитанції від 07.12.2020 року № 0.0..1 на суму 77 430,00 грн. про внесення ОСОБА_1 на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України частки майна ст. 365 ЦКУ за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у цій справі № 308/10664/20.

Проаналізувавши всі вищенаведені докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову, оскільки висновком експерта за результатами проведеного будівельно технічної експертизи від 03.12.2020 року № 0022/2020, складеним судовим експертом Павличем Олександром Васильовичем, підтверджено, що будинок під літ. «А» за адресою АДРЕСА_3 , згідно технічного паспорту від 16.07.2010, Ужгородським районним комунальним підприємством (бюро) технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна знаходиться в незадовільному стані. Експлуатація елементів будинку можлива лише при умові проведення їх ремонту. Здійснити виділ в натурі 5/24 будинку є неможливо. Частка відповідача у порівнянні із часткою позивача 5/24 до 19/24 є незначною. Частина із будівель є самочинно збудованими і не підлягають поділу, а земельна ділянка під домоволодінням не зареєстрована у встановленому діючим законодавством порядку, при цьому ані позивач, ані відповідач не вчинили жодних дій задля належного оформлення цих об`єктів нерухомості, тому суд не вбачає жодних документально та законодавчо обґрунтованих підстав задля проведення їх оцінки. Відтак слід припинити право власності ОСОБА_2 на 5/24 частин домоволодіння, загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 47,55 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ; визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на цих 5/24 частин домоволодіння, та виплатити відповідачу - ОСОБА_2 компенсацію за 5/24 частин домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_3 , у розмірі 77430,00 грн., які внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду, шляхом перерахування цих коштів на її поточний рахунок.

При ухваленні рішення у цій справі, суд також враховує, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача - ОСОБА_2 як співвласника та членам її сім`ї, оскільки наданими суду доказами підтверджується, що вона є одноособовим власником житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_7 , загальною площею 85,3 м.кв., житловою площею 45,1 м.кв. та земельною ділянки за цією ж адресою із кадастровим номером :51:002:0136 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.12.2023 року № 358806826.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2020 року № 212005807 щодо права власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_8 , декларація щодо ОСОБА_4 , лист від 05.08.2020 року НАЗК та адвокатський запит від 06.08.2020 року не приймається судом до уваги як належні та допустимі докази, оскільки взагалі не стосується предмету позову у цій справі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати із сплати судового збору в розмірі 2 522,40 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 76-89, 141, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права на частку у спільному майні, - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 5/24 частин домоволодіння, загальною площею 71,8 кв.м., житловою площею 47,55 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/24 частин домоволодіння, яке складається з житлового будинку під літ. «А», житловою площею 47,55 кв.м., загальною площею 71,8 кв.м., належних до нього господарських будівель і споруд: котельні - літ. «Б», вбиральні - літ. «Е», сараю - літ. «Д», огорожі та споруд - І-ІІІ, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Виплатити ОСОБА_2 компенсацію за 5/24 частин домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_3 , у розмірі 77430,00 грн. (Сімдесят сім тисяч чотириста тридцять гривень 00 копійок) які були внесені ОСОБА_1 на рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України за квитанцією від 07.12.2020 року № 0.0..1 на суму 77 430,00 грн., шляхом перерахування на її поточний рахунок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , серія і номер паспорту суду невідомі, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , серія і номер паспорту суду невідомі, витрати із сплати судового збору в розмірі 2 522,40 грн. (Дві тисячі п`ятсот двадцять дві гривні 40 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , серія і номер паспорту суду невідомі.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , серія і номер паспорту суду невідомі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 12.02.2024 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова