ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/3441/21 Номер провадження 22-ц/814/1245/24Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши у м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою адвоката Петренко Оксани Василівни в інтересах ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м.Полтави від 25 жовтня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Шаповал Т.В. в м.Полтаві, зі складанням повного тексту 31.10.2023 року,-

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з даним позовом. Зазначав, що 05.11.1999 року Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова між сторонами був зареєстрований шлюб.

Вказував, що він є громадянином США, який проживає та працює в Україні.

Зазначав, що шлюб з відповідачем фактично припинив існування, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб з ОСОБА_2 .

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 25 жовтня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Шлюб, зареєстрований 05 листопада 1999 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 1278 розірвано.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишено ОСОБА_4 .

Рішення оскаржила адвокат Петренко О.В. в інтересах ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати, провадження у справі закрити та стягнути судові витрати з позивача та користь відповідача.

Вважає, що суд першої інстанції розглянув спір між двома громадянами США, який не належав до розгляду за законодавством України.

Зазначає, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності правом держави, у якій подружжя мало останнє місце проживання. Найбільш тісний зв`язок у подружжя саме зі Сполученими Штатами Америки, громадянами якої вони є та де вони востаннє спільно мешкали.

У відзиві адвокат Липовенко Г.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги адвоката Петренко О.В., поданої в інтересах ОСОБА_5 відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

З матеріалів справи вбачається, що 05 листопада 1999 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , укладено шлюб, який був зареєстрований Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1278, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно, серії НОМЕР_1 від 13.09.2019 року.

Постановивши розірвати вказаний шлюб, районний суд рішення мотивував тим, що сімейні відносини між подружжям припинилися остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.

Однак, колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Визначаючи підсудність даної позовної заяви, ОСОБА_1 виходив з положень ч.10 ст. ст.28 ЦПК України, оскільки йому не відоме точне місце реєстрації проживання або перебування відповідача, проте достовірно відоме останнє місце проживання за місцезнаходженням майна ОСОБА_2 , якій на праві власності за договором купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_1 .

Проте, колегія суддів вважає, що застосування цієї норми передбачає наявності майнового спору між сторонами, який в даному випадку відсутній.

Між тим, ОСОБА_4 тривалий час мешкає в США і її особистим законом, як то визначено ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» є право держави, громадянином якої вона є та в якій проживає з 2002 року, про що було зазначено у відзиві на позовну заяву ( а.с.39-42).

Більш того, ч.1 статті 60 цього ж Закону визначає, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

У справі, що переглядається встановлено, що останнім спільним місцем проживання подружжя є США і саме в цій державі продовжує мешкати відповідач,що, зокрема, підтверджується паспортом ОСОБА_6 , довіреністю Кацнельсона на ім`я ОСОБА_7 , дозволом Кацнельсона своїй дружині - ОСОБА_7 взяти сина у відпустку на Україну ( а.с.56-63).

Таким чином, колегія суддів вбачає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в судах України, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки до даних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про міжнародне приватне право» та законодавство США, оскільки сторони по справі є громадянами США.

Так, частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія «підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1, статті 75-77 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право» зазначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Частиною першою статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Разом з тим, частиною першою статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Визначення підсудності справ про розірвання шлюбу за вибором позивача визначається частиною 2 ст.28 ЦПК України, які можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Встановленим є те, що у сторін від шлюбу немає малолітніх або неповнолітніх дітей. Домовленості між подружжям щодо розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них немає.

З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції допустив однобічність у дослідженні доказів і не перевірив усіх обставин, на які посилалась представник відповідача в обґрунтування своїх вимог і заперечень щодо непідсудності справи судам України та не надав мотивування доводам відповідача у справі, що є обов`язковим елементом справедливого судового розгляду (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно вимог ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Отже, провадження у даній справі підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись ст.ст. 367, 374,377 , 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Петренко Оксани Василівни в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 25 жовтня 2023 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.02.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна