Справа 524/6581/23
Провадження № 2/524/465/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі головуючого судді Андрієць Д.Д., за участю секретаря Булаєнко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління ДПС у Полтавській області Державна податкова служба України про зняття арешту з майна, ухвалив таке рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 .. Під час звернення до нотаріуса для оформлення спадкових прав вона дізналась, що на майно її чоловіка в 2015 році було накладено арешт. Вказала, що в 2015 році її чоловік погасив заборгованість по сплаті соціальних внесків, а тому заборгованість була відсутня, однак арешт не було скасовано.

ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

Головне управління ДПС у Полтавській області Державна податкова служба України, у відзиві вказало, що не є належним відповідачем по справі, оскільки арешт було накладено постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження.

Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відзиві вказав, що в провадженні виконавчої служби перебувало виконавче провадження з примусового виконання вимоги, виданої КОДПІ про стягнення із ОСОБА_2 коштів в сумі 4796,60 грн. В межах виконавчого провадження було накладено арешт. Просив врахувати, що у боржника залишилось невиконаним зобов`язання по сплаті виконавчого збору та витрат.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ПО СПРАВІ

21.11.2023 закрито підготовче провадження.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що на підставі постанови старшого державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Докійчук Т.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44932907 від 07.09.2015 накладено арешт на все нерухоме майно боржника - ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Спірідовича В.М. №63/02-14 від 20.06.2023.

Сторонами не заперечувалось те, що виконавче провадження 44932907 було відкрито з примусового виконання вимоги про сплату боргу(недоїмки) від 07.07.2014 №Ф-4317-25/4595-У.

Згідно із довідкою ГУ ДПС у Полтавській області від 13.07.2023 за вих. 326/К/16-31-13-06 борг за вказаною вимогою було погашено повністю 17.03.2015.

НОРМИ ПРАВА

У ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

За змістом ч. 1 ст. 316, ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України»(остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

ОЦІНКА СУДУ

Вирішуючи вимоги позивача, суд враховує, що ОСОБА_2 було виконано зобов`язання за вимогою про сплату боргу(недоїмки) від 07.07.2014 №Ф-4317-25/4595-У до накладення арешту на його майно.

Суд враховує доводи Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про те, що ОСОБА_2 не сплати виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Разом із тим суд відзначає, що відповідач не надав суду відповідних доказів, які б підтверджували вказану обставину.

Отже, враховуючи те, що у відділі ДВС відсутні відкриті виконавчі провадження, боржником в яких є ОСОБА_2 , а також приймаючи до уваги те, що борг за виконавчим документом було погашено, суд вважає, що наявність запису про арешт майна боржника порушує права його спадкоємця на спадкування.

Суд наголошує на тому, що арешт було накладено у виконавчому провадженні з примусового виконання вимоги про сплату боргу(недоїмки) від 07.07.2014 №Ф-4317-25/4595-У, тобто в інтересах ГУ ДПС у Полтавській області, що свідчить про те, що воно є належним відповідачем по справі.

З цих підстав, суд вважає, що арешт майна порушує права позивача, а тому суд задовольняє позов.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивача

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління ДПС у Полтавській області Державна податкова служба України про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати обтяження у виді арешту нерухомого майна, Номер запису про обтяження: 11118875 (спеціальний розділ), накладене на підставі постанови старшого державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ Докійчук Т.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44932907 від 07.09.2015

Судові витрати відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Діна АНДРІЄЦЬ