Справа № 367/1207/17
Провадження №8/367/6/2024
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Яцуна А.О.,

представника заявниці - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року, ухваленого у цивільній справі № 367/1207/17 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року, ухваленого у цивільній справі № 367/1207/17 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, заявниця зазначає, зокрема, наступне.

І. На момент первісного розгляду справи, і на даний момент нею було створено належні умови для проживання та виховання її малолітньої дитини ОСОБА_3 . Так, у матеріалах справи в т.1 арк.22 міститься Акт обстеження житлово-побутових умов проживання, за результатами якого представники органу опіки констатували належні умови для проживання малолітньої ОСОБА_3 . Слід зазначити, що копія даного акта є неякісною, а саме на аркуші 1 Акту обрізаною є інформація про конкретні умови проживання. Зазначена інформація має значення для розгляду справи, існувала на час розгляду справи, проте не була вивчена судом.

Щодо створення умов проживання дитини на момент подання заяви про перегляд рішення, разом із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами подані наступні докази:

1. Акт обстеження умов проживання від 02.09.2020 р., складений працівниками Генерального консульства України в Мюнхені щодо умов проживання ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_7 .

2. Характеристика сусідів пана ОСОБА_7 і пані ОСОБА_2 (ОСОБА_2) (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен).

3. Лист ОСОБА_45 від 10.08.2020 щодо характеристики пана ОСОБА_7 (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен).

4. Лист ОСОБА_10 від 11.08.2020 щодо характеристики пана ОСОБА_7 (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен).

5. Рекомендаційний лист для пана ОСОБА_7 ТОВ «Ферхау» від 19.08.2020 р.

6. Лист ОСОБА_11 від 19.08.2020 р. щодо характеристики пана ОСОБА_7 (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м.Мюнхен).

7. Довідка про несудимість пана ОСОБА_7 (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен).

8. Медична довідка пана ОСОБА_7 від 10.08.2020 р. (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен).

9. Посвідчення особи пана ОСОБА_7 (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен).

10. Медична довідка ОСОБА_2 від 10.08.2020 р. (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен).

11. Сертифікат Гете-Інституту ОСОБА_2 від 20.12.2019 (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен).

12. Свідоцтво про шлюб ОСОБА_2 від 28.02.2020 р. (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен).

13. Характеристика ОСОБА_2 від викладача німецької мови ОСОБА_14 , Виписка на ФОП ОСОБА_14 , диплом ОСОБА_14 .

14. Копія довідки про несудимість ОСОБА_2 станом на 13.08.2020 р.

Як стверджує заявниця, саме відсутність, на думку позивача, аналогічного пакету документів на момент розгляду питання комісією з питань захисту прав дитини прав дитини стало підставою для затвердження висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

ІІ. Також, заявниця ОСОБА_2 стверджує, що нововиявленими обставинами є те, що на момент розгляду справи відповідачка знаходилася у складних життєвих обставинах як мати-одиначка. У 2013-2015 роках проживала у місті Києві з чоловіком у незареєстрованому шлюбі. З середині 2015 року дізналася про свою вагітність. Приблизно на 7-му місяці вагітності Заявниця дізналася, що її партнер перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою та має інших дітей. На цьому ґрунті відносини із батьком дитини припинилася. З цього часу заявниця мешкала в орендованому житлі та була змушена забезпечувати себе та дитину самостійно. На вимогу Уповноваженого ВРУ з прав людини Генеральним консульством України у м. Мюнхені зазначений пакет документів сформований та 02 вересня 2020 року складено Акт обстеження умов проживання.

ІІІ. Нововиявленими обставинами заявниця також зазначає наступні обставини.

В матеріалах справи у томі 2 арк. 26 міститься інформація, що відповідач покинула першу дитину на батьків та вихованням дитини не займалася. Стороною відповідачки з`ясовано, що дана інформація не відповідає дійсності. Батьки відповідачки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 дали ці пояснення під тиском органу опіки, представники якого погрожували забрати в них і другу дитину відповідачки - ОСОБА_17 . Через такі погрози, а також вважаючи, що відповідні пояснення не будуть мати значення для суду, батьки відповідачки підписали ті документи, які їм запропонували представники органу опіки (жодних власноручних заяв батьки відповідачки не складали). Зазначену інформацію можуть підтвердити наступні особи: ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Надані докази, на переконання заявниці, доводять те, що ОСОБА_2 має бажання та можливості виконувати свої батьківські обов`язки належним чином, забезпечити матеріальне благополуччя своєї дитини та її виховання та розвиток в повному обсязі. Сам факт багаторічної боротьби за свою дочку доводить зацікавленість відповідачки у возз`єднанні зі своєю дочкою.

ІV. Також, заявниця ОСОБА_2 зазначає про наступні обставини, які, на її переконання, є нововиявленими.

В рамках розгляду звернення ОСОБА_2 , яке надійшло до Уповноваженого ВРУ з прав людини 05.12.2019 р., працівниками Секретаріату Уповноваженого разом із представниками Міністерства соціальної політики України та Служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації було здійснено спільну перевірку Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області.

Відповідно до Звіту за результатами позапланового моніторингового візиту до Служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області (далі за текстом - Служба) встановлені численні порушення з боку Служби.

Акт органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.04.2016 р. не підписаний начальником Служби, у присутності якого нібито складений цей акт.

22 квітня 2016 р. ОСОБА_2 звернулася до Служби із заявою про повернення дитини. Проте у порушення статті 20 Закону України «Про звернення громадян», статті 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» відповідь Служби щодо переліку документів для розгляду питання про повернення дитини на комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Ірпінської міської ради надіслано лише 22 липня 2016 року, тобто через 3 місяці після отримання заяви Відповідачки Службою.

Питання про доцільність повернення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на виховання матері ОСОБА_2 розглядалося на Комісії 16 вересня 2016 р. протокол №11) та 05 жовтня 2016 р. (протокол №12), проте так і не було вирішено.

Під час перевірки Службою надано наказ від 20 травня 2016 р. №102 щодо взяття ОСОБА_3 на облік дітей, які опинились у складних життєвих обставинах, проте реєстрація цього наказу в Журналі обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах є сумнівною (на думку сторони Відповідачки), оскільки Журнал ведеться неналежним чином всупереч наказу Міністерства соціальної політики України від 20.01.2014 р. №27 «Про порядок ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах» (за даними перевірки).

В матеріалах перевірки міститься належна копія Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 18 липня 2016 р. (його неякісна копія міститься в томі 1 арк.22). Відповідно до змісту цього акта, Відповідачка за адресою: АДРЕСА_1 створила всі умови для проживання та виховання доньки ОСОБА_3 . «На час обстеження в кімнаті чисто та прибрано. Для малолітньої ОСОБА_3 придбано спальне місце (дитяче ліжко), дитяча коляска, стіл для пеленання дітей, дитячі гігієнічні засоби... Умови для проживання та розвитку малолітньої ОСОБА_3 створені матір`ю належним чином». На час винесення первісного рішення в матеріалах справи в Т.1 арк.22 містилася неякісна копія цього акта, внаслідок чого суд не відобразив його зміст в рішенні, що переглядається.

Відповідно до листа Служби від 07.06.2016 р. №736, Служба надала Відповідачці «дозвіл» на відвідування її доньки. Заявниця вважає, що Служба та Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка взагалі не мали підстав та повноважень обмежувати відвідування дитини матір`ю.

В особовій справі ОСОБА_3 як дитини, яка перебуває на обліку дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, відсутній належним чином складений індивідуальний план соціального захисту дитини, яка опинилась в складних життєвих обставинах. В наявному індивідуальному плані не зазначено період, на який він складений, відсутні номер та дата протоколу комісії з питань захисту прав дитини, що засвідчує його затвердження (за даними перевірки). Зазначене свідчить про можливе складання індивідуального плану «заднім числом», внесення до нього неправдивих відомостей (на думку сторони Відповідачки) та в цілому неспроможність цього документу як доказу належного виконання обов`язків Служби із соціального захисту дитини - ОСОБА_3 .

В особовій справі дитини ОСОБА_3 відсутні документи, що підтверджують факт надання Службою інформації про дитину до центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (ЦСССДМ) для здійснення соціального супроводження сім`ї, в якій виховується дитина (за даними перевірки). Зазначене підтверджує нехтування Службою позитивного обов`язку Держави робити все можливе для возз`єднання сім`ї та повернення дитини - ОСОБА_3 - до матері з дотриманням прав дитини.

Відповідно до витягу з протоколу №11 засідання комісії з питань захисту прав дитини ВК ІМР від 16.09.2016 р. розглядалося питання «Про доцільність повернення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матері ОСОБА_2 ». Мати - відповідачка по справі - присутня. За доповіддю представника Служби Лучко Л.С. - дитина була влаштована в дитячий заклад за заявою матері від 10.05.2016 р. (що суперечить змісту заяви Т.1 арк.8). ОСОБА_2 систематично відвідує дитину, приносить їй речі, продукти харчування. На запитання Комісії ОСОБА_2 пояснила, що залишила дитину на няню, бо була змушена поїхати за кордон на роботу. Начальник Служби ОСОБА_46 вимагала надати в ОСОБА_2 довідку, де буде проживати ОСОБА_3 , «бо існує загроза повторного залишення дитини на невідомих, сторонніх людей, допоки мати буде влаштовувати своє життя чи вирішувати проблеми». ОСОБА_21 розцінила відрядження ОСОБА_2 як таке, що негативно характеризує її. ОСОБА_22 питала, чому ОСОБА_2 не годувала дитину грудьми. ОСОБА_2 відповідала, що працювала щоб заробити гроші на прожиття для себе та доньки. «Враховуючи на неналежно оформлений договір оренди квартири та підтверджуючі документа... комісія з питань захисту прав дитини вирішила перенести на наступну комісію розгляд питання... через недостатність документів та проблеми із паспортом».

Заявниця звертає увагу, що у протоколі №11, представник Служби Лучко Л.С. стверджує, що дитина поміщена до дитячого закладу саме на підставі заяви відповідачки. Проте зі змісту заяви від 10.05.2016 р. (Т.1 арк.8) вбачається, що ані прохання, ані згоди на поміщення дитини до спеціалізованого дитячого закладу від Відповідачки не було. Вона лише підтвердила, що про переведення дитини до цього закладу її проінформували. З наведеного випливає, що у Служби не було жодних правових підстав поміщувати дитину до Спеціалізованого обласного будинку дитини м. Боярка замість віддати дитину матері.

При цьому, не зважаючи на встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину, Комісія без будь-яких підстав та повноважень на те не врахувала наданого відповідачкою договору оренди квартири у АДРЕСА_1 (щодо якої був позитивний Акт обстеження), а відклала розгляд питання замість повернути дитину матері. При цьому члени комісії всупереч праву матері за статтею 151 Сімейного кодексу України та праву на повагу до приватного та сімейного життя (стаття 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, стаття 32 Конституції України) задавали запитання, які не тільки не повинні впливати на рішення Комісії, але і виявляють дискримінаційне ставлення до Відповідачки. Адже держава в особі Комісії не повинна втручатися в право матері вирішувати, чи годувати дитину грудьми, чи віддати перевагу штучному вигодовуванню, або яким чином мати заробляє на життя собі та дитині, та з ким залишає дитину на деякий час (за умови, що дитині забезпечена безпека, як це і було організовано Відповідачкою з нянею).

Слід зазначити, що факт залишення дитини на няню ніколи не оспорювався жодним органом - ані Службою, ні Комісією чи Органом опіки, протилежного не встановлено і в судових рішеннях. Тому факт залишення дитини саме на няню заявниця вважає доведеним та встановленим.

Відповідно до витягу з протоколу №12 засідання комісії з питань захисту прав дитини ВК IMP від 05.10.2016 р. розглядалося питання «Про доцільність повернення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матері ОСОБА_2 ». Жодних відомостей про виклик ОСОБА_2 не зазначено. Вирішено «перенести розгляд даного питання у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 , про наступний розгляд питання повідомити ОСОБА_2 завчасно та заздалегідь».

Відповідно до витягу з протоколу №18 засідання комісії з питань захисту прав дитини ВК IMP від 26.12.2016 р., розглядалося питання «Про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ». ОСОБА_2 відсутня, жодних відомостей про повідомлення про засідання немає. Зазначено, що в спеціалізованому закладі «мати постійно відвідувала дитину, надавала продукти харчування та цікавилась її самопочуттям». « ОСОБА_2 не має постійного місця проживання. Останнє місце проживання - АДРЕСА_1 (орендована квартира). Враховуючи вищевикладене, на виконання п.31 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, керуючись п. 72 постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008р. «Питання діяльності органів опіки та піклування», пов`язаної із захистом прав дитини, комісія з питань захисту прав дитини вирішила: рекомендувати органу опіки та піклування Ірпінської міської ради надати висновок про позбавлення батьківських прав...».

Таким чином, абсолютно безпідставно Комісія по-перше, винесла питання про позбавлення батьківських прав на засідання. По-друге, не викликала на розгляд питання матір. По-третє, абсолютно безпідставно, всупереч інформації про піклування матір`ю над дитиною, відвідування в дитячому закладі, рекомендувала позбавити ОСОБА_2 батьківських прав лише на підставі відсутності у неї постійного житла у власності.

В порушення вимог статті 164 Сімейного кодексу України, незважаючи на те, що матір дитини відвідувала дитину у закладі, турбувалася про неї, а лише не має постійного проживання, на розгляд Комісії 26 грудня 2016 р. винесено питання доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 (за даними перевірки). За результатами розгляду питання вирішено рекомендувати органу опіки та піклування Ірпінської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав Відповідачки.

При цьому в протоколі №18 засідання Комісії зазначено, що за весь час перебування ОСОБА_3 в закладі мати постійно відвідувала її, надавала продукти харчування та цікавилась її самопочуттям. Однак у висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 зазначено, що відповідачка нібито відвідує у закладі дитину несистематично (зникаючи на тривалий термін). У той же час у висновку про доцільність усиновлення малолітньої ОСОБА_3 та відповідності цього усиновлення інтересам дитини, наданому Києво-Святошинською районною державною адміністрацією, зазначено, що за час перебування дитини в дитячому закладі ніхто з рідних її не відвідував, долею не цікавився, участі у вихованні та утриманні не приймав (за даними перевірки).

22 травня 2018 р. ОСОБА_3 була взята на облік дітей, які можуть бути усиновлені. У той же день з інформацією про дівчинку в порядку черги було ознайомлено кандидатів в усиновлювачі (за даними перевірки).

На переконання заявниці, втручання Держави у приватне та сімейне життя під час переведення дитини з лікувального закладу до дитячого будинку було незаконним на порушення пункту 2 статті 8 Конвенції. Немає жодного законного обґрунтування для тимчасового влаштування дитини відповідачки до Спеціалізованого обласного будинку дитини м. Боярка 17.05.2016 р. Це тимчасове влаштування відбулося за розпорядженням Служби всупереч зверненню Відповідачки від 22.04.2016 р. про повернення дитини (додаток 3). Внаслідок цього створені перешкоди для спілкування відповідачки з її дитиною, зважаючи на знаходження будинку дитини в іншому населеному пункті. Згодом Орган опіки неодноразово посилався на нібито несистематичне відвідування відповідачкою своєї дитини в цьому закладі. Служба поводилася із дитиною не як з такою, що опинилася в складних життєвих обставинах відповідно до наказу від №102, а як з дитиною, позбавленою батьківського піклування, а це інший правовий статус.

Втручання Держави у приватне та сімейне життя у зв`язку із позбавленням відповідачки батьківських прав на порушення пункту 2 статті 8 Конвенції не було необхідним в демократичному суспільстві для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод.

Служба у справах дітей та сім`ї:

-заборонила відповідачці забирати дитину з лікарні;

-передала дитину на тимчасове влаштування до будинку дитини 17.05.2016 р. всупереч зверненню відповідачки від 22.04.2016 р. про повернення дитини;

-надала відповідь на звернення відповідачки від 22.04.2016 р. про повернення дитини із роз`ясненням подальших дій лише через 3 місяці;

-в якості умови повернення дитини висувала відповідачці вимоги, не передбачені законодавством (зокрема, не може бути умовою повернення дитини надання відповідачкою акта обстеження житлових умов або довідки про офіційні доходи);

-не проводила соціальної роботи із Відповідачкою.

Орган опіки:

- не запросив Відповідачку на жодне з трьох засідань комісії;

- проігнорував наданий Відповідачкою повний пакет документів, зокрема, Акт від 18.07.2016 р. та Договір оренди; проігнорував пояснення Відповідачки про поважність причини тимчасового залишення дитини на няню у зв`язку з робочим відрядженням;

- виходив з того, що Відповідачка нібито не відвідує доньку у дитячому закладі (це спростовується листами закладу) та не співпрацює зі Службою (невідомо, що мається на увазі, адже всі документи Заявницею надані);

- вніс до висновку про позбавлення Відповідачки батьківських прав неправдиву інформацію;

- затвердив висновок за відсутності затвердженого індивідуального плану соціального захисту дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, та будь-якої інформації про належний соціальний супровід сім`ї.

Ірпінський міський суд:

-розглянув справу без належного виклику Відповідачки та за її відсутності, мотивував рішення виключно доказами Органу опіки без перевірки їх змісту та усунення суперечності, прийняв рішення на користь Органу опіки за недостатньої доказової бази. Коли врешті участь Відповідачки була забезпечена, не розглянув докази Відповідачки по суті, а відмовив в перегляді заочного рішення від 10.04.2018 р. виключно з формальних підстав. Затягнув розгляд справи.

-Касаційний цивільний суд в складі Верховного Суду постановив остаточне рішення без наведення його мотивів, з абстрактними фразами замість обґрунтування.

-Органи поліції не провели ефективне розслідування за заявою Відповідачки від 11.11.2019р. про торгівлю дітьми.

Враховуючи викладене, заявниця просила: здійснити перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області №367/1207/17 (провадження №2/367/158/2018) від 10 квітня 2018 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та стягнення аліментів; заяву задовільнити, скасувати заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області №367/1207/17 (провадження №2/367/158/2018) від 10 квітня 2018 р. про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) та стягнення аліментів, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради відмовити у повному обсязі.

Не погоджуючись із поданою заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, представник позивача подав заперечення на дану заяву, в яких вказував, що оскільки дитина усиновлена сімейною парою та виховується в іншій сім`ї, то скасування рішення суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав не відновить права заявниці, а тільки призведе до створення негативних наслідків такого рішення для дитини та її усиновлювачів, рішення суду не відновить правовий зв`язок відповідачки з дитиною, а відтак і виконання рішення суду буде неможливе. Також, на переконання представника відповідача, строк на звернення до суду з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами сплив, а відтак і право на вчинення процесуальної дії заявницею було втрачено, що є окремою підставою для відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення суду та повернення заяви заявникові.

Також, представник позивача вказує, що надані заявницею копії документів щодо створення умов проживання для дитини фіксують певні обставини або факти станом на серпень-вересень 2020 року, тобто після перегляду справи в порядку касаційного провадження, яке завершилося 20 травня 2020 року. Отже, зазначені заявником обставини, які виникли через два календарні роки після ухвалення рішення суду не можуть бути сприйняті судом як нововиявлені обставини, оскільки на момент розгляду справи обставини, про які зазначено у відповідних документах, долучених до заяви, не існували взагалі.

Представник позивача також не погоджується із зазначеними заявницею обставинами, як нововиявленими, про те, що на момент розгляду справи відповідачка знаходилася у скрутних життєвих обставинах, як одинока матір, оскільки вони не відповідають тим обставинам, на які посилалася заявниця у попередніх заявах та клопотаннях, адресованих суду, а також всі обставини, які були досліджені судом першої інстанції, та покладені в основу судового рішення не були спростовані належними та допустимими доказами під час перегляду судового рішення судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Враховуючи викладене, представник позивача вказує, що звернення із заявою про перегляд рішення суду фактично протирічить принципу верховенства права, оскільки дана дія спрямована на внесення нестабільності у життя малолітньої дитини, покинутої матір`ю, яка всиновлена іншими особами, та які понад три роки виховують дитину як рідну доньку, а також на створення умов для невиконання рішення суду та недотримання принципу його остаточності, а тому просив відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року та залишити відповідне судове рішення в силі.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 21 жовтня 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року, ухваленого у цивільній справі № 367/1207/17 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання, після повторного автоматичного розподілу у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_24 у відставку.

У судовому засіданні 29 січня 2024 року представник заявниці ОСОБА_2 - адвокат Шадрін О.С. підтримав подану заяву про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року, та просив її задовольнити.

У судовому засіданні 07 липня 2023 року заявниця ОСОБА_2 підтримала подану заяву та просила її задовольнити, зазначивши, що залишила дитину на няню на нетривалий час, оскільки виховувала та утримувала дитину самостійно, а тому змушена була працювати та заробляти кошти.

У судове засідання 29 січня 2024 року представник виконавчого комітету Ірпінської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У попередніх судових засіданнях представник виконавчого комітету Ірпінської міської ради категорично заперечував проти поданої заяви з підстав її незаконності та необґрунтованості.

Згідно із п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Від представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини надійшло клопотання, в якому просили справу розглядати без їх участі за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.429 ЦПК України, справа за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, допитавши свідків, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 27 лютого 2017 року орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Ірпінської міської ради Київської області, діючи в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , звернувся із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов обґрунтований тим, що 08.04.2016 за адресою: АДРЕСА_2 була виявлена залишена дитина (20 днів), без документів та хвора. Було складено акт органів внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. В ході пошуків батьків стало відомо, що мати - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт НОМЕР_1 виданий Шосткинським МВ УДМС України в Сумській обл., виданий 07.09.2016 р., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_2 залишила новонароджену дитину, без документів на няню та виїхала за кордон. Після розшуку матері та проведення з нею роботи, 21.04.2016 року ОСОБА_2 зареєструвала дитину у відділі ДРАЦС у місті Одесі Одеського МУЮ (де її і народила). ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження НОМЕР_2 від 21.04.2016 р. видане відділом ДРАЦС у місті Одеса Одеського МУЮ). Відомості про батька дитини, в актовому записі про народження, записано відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (Витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України №6 від 21.04.2016 року). ОСОБА_2 не має постійного місця проживання (повідомляє різні адреси проживання), до співпраці були залучені: Воронізька селищна рада, служба у справах дітей Шевченківської РДА м. Києва, служба у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Голосіївської в м. Києві державної адміністрації, але встановити фактичне місце проживання та обстежити умови проживання для повернення дитини не вдалося. Співпрацювати зі службою громадянка не хоче, постійно надає неправдиву інформацію та документи. Згідно акту обстеження житло-побутових умов проживання Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 (орендує). 17.05.2016 року з Ірпінської міської дитячої лікарні малолітня дитина влаштована до КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка», де дитина перебуває й на момент подачі позову. ОСОБА_2 відвідує дитину в закладі несистематично (зникаючи на тривалий термін). Питання щодо повернення матері малолітньої дитини неодноразово розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Ірпінської міської ради, але ОСОБА_2 не виконала вимоги служби (не надала акт обстеження умов проживання де буде проживати дитина). ОСОБА_2 ще має малолітнього сина, ОСОБА_17 , 2012 р.н., який проживає разом з бабусею, ОСОБА_16 та дідом ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_4 . З дитиною не бачиться, не спілкується протягом 3-х років. ОСОБА_2 злісно не виконує свої батьківські обов`язки, порушила право дитини на сім`ю. 15.12.2016 року питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Ірпінської міської ради. Комісія рекомендувала надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У зв`язку з вищевикладеним, просили суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Передати малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради для влаштування її подальшої долі. Стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь установи чи особи, під опікою якої буде перебувати дитина з дня подачі позовної заяви, а саме з 27.02.2017року і до досягнення нею повноліття.

27 червня 2017 року заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради - задоволено, позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , передано малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради для влаштування її подальшої долі, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь установи чи особи, під опікою якої буде перебувати дитина з дня подачі позовної заяви, а саме з 27.02.2017року і до досягнення нею повноліття.

03 жовтня 2017 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про скасування заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2017 року у справі №367/1207/17.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено, скасовано заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 червня 2017 року у справі №367/1207/17.

10 квітня 2018 року заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області позов органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради - задоволено, позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , передано малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради для влаштування її подальшої долі, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь установи чи особи, під опікою якої буде перебувати дитина з дня подачі позовної заяви, а саме з 27.02.2017 року і до досягнення нею повноліття.

23 листопада 2018 року від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про перегляд та скасування заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року у справі №367/1207/17.

01 липня 2019 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 10.04.2018 залишено без задоволення.

03 жовтня 2019 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року скасовано та ухвалене нове рішення, яким у задоволенні позову Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 - відмовлено.

20 травня 2020 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №367/1207/17, касаційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах малолітньої дитини задоволено частково, постанову Київського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року скасовано, залишено в силі заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року.

Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2002 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22).

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору і які існували на час постановлення рішення, але про які не було і не могло бути відомо особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній та касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня2021 року у справі№9901/819/18, провадження № 11-430заі20).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року за нововиявленими обставинами, заявниця зазначає чотири групи обставин, які, на її думку, є нововиявленими:

1)надає пакет документів щодо створення умов проживання дитини на момент подання заяви про перегляд рішення. Як стверджує заявниця, саме відсутність, на думку позивача, аналогічного пакету документів на момент розгляду питання комісією з питань захисту прав дитини прав дитини стало підставою для затвердження висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав;

2)стверджує, що нововиявленими обставинами є те, що на момент розгляду справи відповідачка знаходилася у складних життєвих обставинах як мати-одиначка, та розкриває зміст цих обставин;

3)зазначає, що батьки відповідачки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 дали пояснення службі у справах дітей про те, що відповідач покинула першу дитину на батьків та вихованням дитини не займалася під тиском органу опіки, представники якого погрожували забрати в них і другу дитину відповідачки - ОСОБА_17 . Через такі погрози, а також вважаючи, що відповідні пояснення не будуть мати значення для суду, батьки відповідачки підписали ті документи, які їм запропонували представники органу опіки;

4)зазначає про порушення, встановлені у Звіті за результатами позапланового моніторингового візиту до Служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області від 19 лютого 2020 року.

І. Щодо доказів про створення умов проживання дитини на момент подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, та інших доказів, досліджених судом.

Заявниця ОСОБА_2 разом із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами від 13.10.2020 подала наступні докази:

1. Акт обстеження умов проживання від 02.09.2020 р., складений працівниками Генерального консульства України в Мюнхені щодо умов проживання ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_7 , відповідно до якого створено сприятливі умови для виховання та розвитку дитини;

2. Характеристика сусідів пана ОСОБА_7 і пані ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) від 20.08.2020, відповідно до якої ОСОБА_7 і ОСОБА_2 характеризуються позитивно (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен);

3. Лист ОСОБА_45 від 10.08.2020 щодо характеристики пана ОСОБА_7 , який характеризує останнього позитивно (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен);

4. Лист ОСОБА_10 від 11.08.2020 щодо характеристики пана ОСОБА_7 , який характеризує останнього позитивно (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен);

5. Рекомендаційний лист для пана ОСОБА_7 ТОВ «Ферхау» від 19.08.2020 р., який характеризує останнього позитивно;

6. Лист ОСОБА_11 від 19.08.2020 р. щодо характеристики пана ОСОБА_7 , який характеризує останнього позитивно (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м.Мюнхен);

7. Довідка про несудимість пана ОСОБА_7 (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен);

8. Медична довідка пана ОСОБА_7 від 10.08.2020 р. (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен);

9. Посвідчення особи пана ОСОБА_7 (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен);

10. Медична довідка ОСОБА_2 від 10.08.2020 р. (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен);

11. Сертифікат Гете-Інституту ОСОБА_2 від 20.12.2019 (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен);

12. Свідоцтво про шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_7 від 28.02.2020 (посвідчений переклад Генеральним консульством України в м. Мюнхен);

13. Позитивна характеристика ОСОБА_2 від викладача німецької мови ОСОБА_14 , Виписка на ФОП ОСОБА_14 , диплом ОСОБА_14 ;

14. Копія довідки про несудимість ОСОБА_2 станом на 13.08.2020 р.;

Також, заявницею надано фотографії та відезаписи, на яких зображені заявниця ОСОБА_2 , її чоловік ОСОБА_7 та син ОСОБА_2 ОСОБА_17 , з місць спільного відпочинку та святкувань, які створені у 2022 році. Вказані докази досліджені у судовому засіданні.

Заявницею долучено до матеріалів справи копію ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2021 року у справі №589/5008/17, відповідно до якої задоволено заяву представника ОСОБА_2 про скасування заочного рішення, та скасовано заочне рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2018 року, яким задоволено позов ОСОБА_15 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_17 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Шосткинської міської ради про позбавлення батьківських прав на дитину та стягнення аліментів, призначено справу до підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.

Також, представником заявниці долучено копію ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 06 липня 2021 року у справі №589/5008/17, відповідно до якої прийнято відмову ОСОБА_15 від позову, справу за позовом ОСОБА_15 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_17 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Шосткинської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - закрито.

Крім того, судом досліджено надану заявницею копію рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2021 року у справі №589/2899/21, відповідно до якого позов ОСОБА_2 задоволено, позбавлено ОСОБА_35 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та стягнуто аліменти з ОСОБА_35 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини. Рішення набрало законної сили 29 грудня 2021 року.

Також, судом було досліджено копію посвідки на проживання ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в Республіці Німеччина, виданої 02 вересня 2022 року.

Оскільки на момент ухвалення заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року, у цивільній справі № 367/1207/17, перелічені вище докази та обставини, які вони підтверджують, не існували, суд не визнає нововиявленими обставинами в розумінні ст.423 ЦПК України, обставини, про які свідчать вищезазначені докази, а саме: щодо наявності умов для проживання дитини у заявниці на момент подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, щодо проживання старшого сина заявниці ОСОБА_17 разом із нею, спільного відпочинку заявниці із сім`єю, щодо скасування заочного рішення про позбавлення заявниці батьківських прав стосовно старшого сина, щодо відмови ОСОБА_15 від позову до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Шосткинської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, щодо позбавлення ОСОБА_35 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_17 за позовом ОСОБА_2 .

На переконання суду, зазначені вище обставини та докази, що їх підтверджують, є новими, проте не нововиявленими, оскільки виникли після ухвалення судом рішення, а тому не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

ІІ. Щодо тверджень заявниці ОСОБА_2 про те, що на момент розгляду справи відповідачка знаходилася у складних життєвих обставинах як мати-одиначка.

У заяві про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами заявниця стверджує, що у 2013-2015 роках проживала у місті Києві з чоловіком у незареєстрованому шлюбі. З середини 2015 року дізналася про свою вагітність. Приблизно на 7-му місяці вагітності заявниця дізналася, що її партнер перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою та має інших дітей. На цьому ґрунті відносини із батьком дитини припинилася. З цього часу заявниця мешкала в орендованому житлі та була змушена забезпечувати себе та дитину самостійно.

Надаючи оцінку вказаним твердженням заявниці, суд звертає увагу, що до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору і які існували на час постановлення рішення, але про які не було і не могло бути відомо особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи.

Оскільки вказані вище обставини про скрутну життєву ситуацію заявниці були відомі самій заявниці на час розгляду справи, то вони не можуть бути підставою в розумінні ст.423 ЦПК України для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

ІІІ. Щодо посилань заявниці ОСОБА_2 про тиск та погрози її батькам ОСОБА_15 та ОСОБА_16 зі сторони органу опіки та піклування.

У заяві про перегляд заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10.04.2018 заявниця ОСОБА_2 як нововиявлені вказує ті обставини, що в матеріалах справи у томі 2 арк. 26 міститься інформація, що відповідач покинула першу дитину на батьків та вихованням дитини не займалася. Стороною відповідачки з`ясовано, що дана інформація не відповідає дійсності. Батьки відповідачки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 дали ці пояснення під тиском органу опіки, представники якого погрожували забрати в них і другу дитину відповідачки - ОСОБА_17 . Через такі погрози, а також вважаючи, що відповідні пояснення не будуть мати значення для суду, батьки відповідачки підписали ті документи, які їм запропонували представники органу опіки (жодних власноручних заяв батьки відповідачки не складали).

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 .

Допитана у судовому засіданні 05.06.2023 свідок ОСОБА_16 надала показання про те, що дізналася про народження внучки ОСОБА_3 не одразу, а через кілька днів від служби у справах дітей, взяти під опіку внучку служба їй не пропонувала, документи на опіку дитини не готували, оскільки вважали, що внучку забере ОСОБА_2 . Також, свідок зазначила, що в цей період вони з чоловіком оформлювали опіку над старшим сином доньки - ОСОБА_17 , та свідку почали надходити погрози від невідомих осіб про те, що якщо вони з чоловіком не відмовляться від онучки ОСОБА_3 , то у них заберуть ОСОБА_17 . Свідок зазначила, що погрожували їй невідомі особи шляхом здійснення телефонних дзвінків на її номер телефону, було чути чоловічий голос. Також свідок повідомила, що незадовго до підписання нею заяви у службі у справах дітей про те, що вона не зможе взяти на виховання онуку ОСОБА_3 , ввечері на неї було здійснено напад, невідома особа її побила та сказала «Будеш робити що тобі скажуть». Погрози припинилися в серпні 2016 року після того, як свідок підписала заяву про те, що не зможе взяти на виховання онуку ОСОБА_3 . Також, свідок зазначила, що з приводу даних погроз зверталася із заявою до відділу поліції у місті Києві, про прийняті рішення органом поліції з цього приводу свідку нічого не відомо.

У судовому засіданні 04.09.2023 під час одночасного допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , свідок ОСОБА_16 надала показання про те, що 01.04.2016 надавала пояснення старшому інспектору Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області (т.1, а.с. 20) під тиском, оскільки такий документ потрібно було підписати, щоб їм з чоловіком надали опіку над ОСОБА_17 , насправді інформація, зазначена у даних поясненнях не відповідає дійсності. Також, свідок зазначила, що про народження онуки ОСОБА_3 вона дізналася від доньки, онуку донька народила в Одесі. Свідок ОСОБА_16 пояснила, що заяву (т.1, а.с. 19) від 19 серпня 2016 року, адресовану начальнику служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про те, що не має можливості виховувати дитину ОСОБА_3 , вона підписала особисто, також у заяві власноруч поставила підпис замість свого чоловіка ОСОБА_15 . Як зазначила свідок, вказану заяву вона підписала для того, щоб оформити опіку над старшим сином ОСОБА_2 ОСОБА_17 .

Допитаний у судовому засіданні 05.06.2023 свідок ОСОБА_15 надав показання про те, що у 2016 році донька ОСОБА_2 йому зателефонувала та повідомила, що народила доньку, особисто він не підписував заяву про те, що не зможе взяти на виховання онуку ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 04.09.2023 під час одночасного допиту свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , свідок ОСОБА_15 надав показання про те, що він особисто не підписував заяву про те, що не зможе взяти на виховання онуку ОСОБА_3 , оскільки за його згодою питаннями щодо ОСОБА_3 займалася дружина, вони не подавали документи для оформлення опіки над ОСОБА_3 . Також, свідок ОСОБА_15 зазначив, що конкретно йому в той період як до підписання заяви від 19.08.2016 так і після цього ніхто не погрожував, однак підтвердив, що на його дружину було здійснено напад в той період. На думку свідка, на дружину було здійснено напад у зв`язку із її професійною діяльністю, яка працює журналістом та у 2016 -2017 року проводила розслідування щодо торгівлі дітьми.

У судовому засіданні 29.01.2024 свідок ОСОБА_18 надав показання про те, що його сестра ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Одесі народила дівчинку, про що повідомила йому майже одразу, на той момент свідок знаходився на роботі у Швеції. Свідок зазначив, що йому не відомі обставини, у зв`язку із якими його племінниця ОСОБА_3 опинилася у дитячій лікарні. Також зазначив, що у 2016 році його сестра ОСОБА_2 працювала, проживала в м. Києві, де саме він не пам`ятає. Також, свідок ОСОБА_18 надав показання про те, що про написання його батьками ОСОБА_16 та ОСОБА_15 заяви від 19 серпня 2016 року, адресовану начальнику служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про те, що вони не мають можливості виховувати дитину ОСОБА_3 - йому відомо, батьки говорили, що писали таку заяву, однак обставини написання цієї заяви свідку невідомі.

Оцінюючи показання, надані свідками ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 судом встановлено, що свідок ОСОБА_18 не вказував щодо тиску чи погроз на адресу його батьків зі сторони служби у справах дітей чи інших осіб, свідок ОСОБА_15 зазначив, що особисто йому ніхто не погрожував. Що стосується показань свідка ОСОБА_16 про погрози невідомих осіб, а також здійснення нападу на неї, у зв`язку з чим вона, боячись що у них заберуть старшого сина заявниці ОСОБА_17 , підписала пояснення старшому інспектору Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області (т.1, а.с. 20) та заяву (т.1, а.с. 19) від 19 серпня 2016 року, адресовану начальнику служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про те, що не має можливості виховувати дитину ОСОБА_3 , то суд критично відноситься до показань даного свідка в цій частині, оскільки вони не підтверджені будь-якими іншими доказами. При цьому, свідок ОСОБА_16 підтвердила, що саме вона підписала пояснення старшому інспектору Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області (т.1, а.с. 20) та заяву (т.1, а.с. 19) від 19 серпня 2016 року, адресовану начальнику служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради про те, що не має можливості виховувати дитину ОСОБА_3 .

Таким чином, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду заяви обставини, на які посилається заявниця ОСОБА_2 як на нововиявлені, а саме, що її батьки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 дали пояснення та підписали документи під тиском органу опіки, представники якого погрожували забрати в них і другу дитину відповідачки - ОСОБА_17 .

ІV. Також, заявниця ОСОБА_2 посилається як на нововиявлені обставини, на порушення, встановлені у Звіті за результатами позапланового моніторингового візиту до Служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області.

Зокрема, судом встановлено, що 19 лютого 2020 року працівником Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини спільно з представниками Мінсоцполітики та Служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації здійснено позаплановий моніторинговий візит до Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, за результатами якого складено Звіт за результатами позапланового моніторингового візиту до Служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області (далі - Звіт).

Відповідно до вказаного Звіту виявлено порушення права дитини на виховання в сім`ї (статті 8 Конвенції ООН про права дитини), яке виразилося в наступному.

1)Начальником Служби ОСОБА_46 , у присутності якої було складено Акт про підкинуту чи знайдену дитину від 08.04.2016, не підписано вказаний документ;

2)Лист Служби про надання пакету документів для розгляду питання щодо повернення дитини на комісії з питань захисту прав дітей Виконавчого комітету Ірпінської міської ради надіслано ОСОБА_2 лише 22.07.2016, в порушення ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» та ст.3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»;

3)Питання про доцільність повернення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на виховання матері ОСОБА_2 розглядалось на комісії 16.09.2016 (протокол №11) та 05.10.2016 (протокол №12), проте не було вирішено;

4)Журнал обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Ірпінської міської ради ведеться не за формою, затвердженою наказом Міністерства соціальної політики України від 20.01.2014 №27 «Про Порядок ведення службами у справах дітей обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 лютого 2014 року за №216/24993;

5)Індивідуальний план соціального захисту дитини ОСОБА_3 , яка перебуває у складних життєвих обставинах, не містить відомостей про те, на який період він складений, не вказано дату і номер протоколу комісії з питань захисту прав дитини, що засвідчує про його затвердження;

6)На час проведення перевірки в особовій справі відсутні документи, що підтверджують факт надання Службою інформації про дитину до центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді для здійснення соціального супроводження сім`ї, в якій виховується дитина;

7)В порушення ст.164 СК України, незважаючи на те, що матір дитини відвідувала дитину у закладі, турбувалась про неї, а лише не має постійного місця проживання, на розгляд комісії 26.12.2016 було винесено питання щодо доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ;

8)У документах, наданих на розгляд комісії, є розбіжності в інформації щодо відвідування матір`ю дитини у закладі;

9)Книга обліку кандидатів в усиновлювачі - громадян України, яким надана службою у справах дітей Ірпінської міської ради інформація про дітей, які можуть бути усиновлені, ведеться з порушенням вимог законодавства, без урахування змін до Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2018 №905, зокрема, не зазначається причина відмови від отримання направлення для знайомства з дитиною.

Звіт за результатами позапланового моніторингового візиту до Служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області є доказом, який, на переконання заявниці, підтверджує зазначені нею нововиявлені обставини.

Оцінюючи порушення, зазначені у Звіті, встановлені за результатами позапланового моніторингового візиту до Служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області, суд прийшов до наступних висновків.

Відсутність підпису начальника Служби ОСОБА_46 у Акті органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.04.2016 (т.1, а.с. 7) не спростовує факту виявлення дитини 08.04.2016 за обставин, зазначених у Акті, та її доставку до Ірпінської міської лікарні, дані обставини не оспорює і заявниця ОСОБА_2 .

Також, як видно із матеріалів справи: Лист Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради від 22.07.2016 №964, адресований ОСОБА_2 про надання пакету документів для повернення малолітньої доньки (т.1, а.с. 18); Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 (т.1, а.с.25-26); а також документи, що містять інформацію про відвідування ОСОБА_2 дитини у закладі, - були досліджені як судом першої інстанції під час ухвалення заочного рішення, так і судами апеляційної та касаційної інстанції, а тому не є нововиявленими обставинами факти, про які йдеться у Звіті щодо даних доказів, при цьому надавати іншу оцінку вказаним доказам суд не має повноважень на даній стадії перегляду справи.

Зазначена у Звіті обставина про те, що питання про доцільність повернення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на виховання матері ОСОБА_2 розглядалось на комісії, проте не було вирішено, була відома суду першої інстанції під час ухвалення заочного рішення, оскільки у Висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 (т.1, а.с.25-26) зазначено, що питання щодо повернення матері малолітньої дитини неодноразово розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Ірпінської міської ради, але ОСОБА_2 не виконала вимоги служби (не надала акт обстеження умов проживання де буде проживати дитина). Тобто, вказана обставина була досліджена як судом першої інстанції під час ухвалення заочного рішення, так і судами апеляційної та касаційної інстанції, а тому не є нововиявленою обставиною.

Як видно зі Звіту, на час проведення перевірки в особовій справі відсутні документи, що підтверджують факт надання Службою інформації про дитину до центру соціальної служби для сім`ї, дітей та молоді для здійснення соціального супроводження сім`ї, в якій виховується дитина. Разом з тим, заявницею не доведено істотність цієї обставини для даної справи, оскільки питання про передачу дитини до сім`ї не приймалося.

Також, суд не вважає істотними для справи обставинами інші порушення, які зазначені вище, встановлені за результатами позапланового моніторингового візиту до Служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області, а саме ведення не за встановленою формою: журналу обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, індивідуального плану соціального захисту дитини та книги обліку кандидатів в усиновлювачі.

У заяві про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами заявниця також посилається на Акт обстеження житлово побутових умов проживання від 18 липня 2016 року (т.1, а.с.22; т.2, а.с. 41-42), та договір оренди квартири від 22.04.2016 (т.1, а.с. 16) однак, вказані докази були досліджені як судом першої інстанції, так і судами апеляційної та касаційної інстанції, а тому не є нововиявленими обставини, які підтверджують дані докази. При цьому, надавати іншу оцінку вказаним доказам суд не має повноважень на даній стадії перегляду справи.

До заяви про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами долучено Витяг з протоколу №11 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 16.09.2016 року в частині розгляду питання про доцільність повернення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_2 . На засіданні комісії виступила ОСОБА_2 та повідомила, що хоче забрати свою доньку з КЗ КОР «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка», займатися її розвитком, вихованням, для цього, на її думку, у неї є всі можливості, на підтвердження своїх слів ОСОБА_2 надала відповідні документи: акт обстеження умов проживання від 18.07.2016 за адресою: АДРЕСА_1 , довідку про нарахований дохід та утриманий податок ТОВ «Зідіт» від 12.09.2016, характеристику з місця роботи ТОВ «Зідіт».

Довідку про нарахований дохід та утриманий податок ТОВ «Зідіт» від 12.09.2016 за період з березня 2016 року по серпень 2016 року, характеристику з місця роботи ТОВ «Зідіт» на ОСОБА_2 (т.1, а.с. 110-111) також було досліджено як судом першої інстанції, так і судами апеляційної та касаційної інстанції, а тому не є нововиявленими обставини, які підтверджує даний доказ.

Крім того, ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11 лютого 2022 року витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, Київська область, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) інформацію щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в період з грудня 2015 року по грудень 2017 року громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.06.2022, №2600-0704-7/65655, надати наявну інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ОСОБА_2 за період з 01.12.2015 по 31.12.2017 немає можливості, у зв`язку з відсутністю інформації в реєстрі, остання інформація згідно реєстру за червень 2015 року.

Крім того, заявницею до заяви про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами долучено Витяг з протоколу №12 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 05.10.2016 року в частині розгляду питання про доцільність повернення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_2 , Витяг з протоколу №18 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 26.12.2016 року в частині розгляду питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На переконання суду, вказані вище документи, а саме: Витяг з протоколу №11 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 16.09.2016 року в частині розгляду питання про доцільність повернення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_2 ; Витяг з протоколу №12 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 05.10.2016 року в частині розгляду питання про доцільність повернення малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 матері ОСОБА_2 ; Витяг з протоколу №18 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 26.12.2016 року в частині розгляду питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; - не містять відомостей про істотні для справи обставини, що не були встановлені судом на час розгляду справи, оскільки у вказаних Витягах із протоколів зазначено про обставини, докази щодо яких були досліджені як судом першої інстанції під час ухвалення заочного рішення, так і судами апеляційної та касаційної інстанції. При цьому, запитання членів комісії під час засідання до ОСОБА_2 не є такими, що свідчать про наявність нововиявлених обставин у даній справі.

Також, судом досліджено долучену до заяви про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами, копію ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2021 року у справі №367/1727/21, відповідно до якої скаргу Кузіної Ірини Вадимівни , подану в інтересах ОСОБА_2 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у строк, визначений КПК України - задоволено, зобов`язано компетентну службову особу слідчого відділення Відділу поліції №2 Бучанського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надати представнику ОСОБА_2 - адвокату Кузіній Ірині Вадимівні матеріали кримінального провадження №0002037 від 21.11.2019 для ознайомлення; видати представнику ОСОБА_2 - адвокату Кузіній Ірині Вадимівні копію постанови про закриття кримінального провадження №0002037 від 21.11.2019.

Як видно із вказаної ухвали, 11 листопада 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області із заявою про незаконні дії посадових осіб Служби у справах дітей і сім`ї Ірпінської міської ради, які призвели до незаконного всиновлення малолітньої дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_3 невстановленими особами, та стверджувала про вчинення ними злочину, передбаченого ч.2 ст.149 КК України. Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 15 листопада 2019 року зобов`язано компетентну службову особу Ірпінського ВП ГУНП в Київській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у заяві ОСОБА_2 від 11.11.2019 №27031. Ірпінським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області внесені відомості за заявою ОСОБА_2 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002037 від 21.11.2019.

Разом з тим, заявницею не надано доказів щодо результатів досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002037 від 21.11.2019, а тому надана заявницею ухвала слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2021 року у справі №367/1727/21 не містить відомостей щодо обставин, які могли б бути оцінені як нововиявлені в розумінні ст.423 ЦПК України.

Решта доводів заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року зводиться до незгоди із прийнятим судом рішенням.

Частина третя статті 429 ЦПК України визначає, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. russia, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Таким чином, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

На переконання суду, ОСОБА_2 у заяві про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року, ухваленого у цивільній справі № 367/1207/17, не доведено існування істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявниці на час розгляду справи, тобто не доведено підстав, передбачених ст. 423 ЦПК України, для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року слід відмовити, а заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року, ухвалене у цивільній справі № 367/1207/17 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання - залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 423-429, 259-261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року, ухваленого у цивільній справі № 367/1207/17 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 квітня 2018 року, ухвалене у цивільній справі № 367/1207/17 за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської ради в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на її утримання - залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Кравчук