Справа №571/1879/23
Провадження № 2/571/52/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року смт. Рокитне

Рокитнвіський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Верзун О.П.,

секретар судового засідання Шупрудько І.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №13547, вчинений 20 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача заборгованості, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №13547 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Мілоан» заборгованості за кредитним договором в сумі 17451,16 грн. Виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В.

Вказаний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Приватний нотаріус вчинив виконавчий напис з порушенням чинного законодавства, оскільки не перевірив безспірність вимог стягувача. При оформленні виконавчого напису № 13547 від 20.07.2020, предстаниками ТОВ «Міолан» не було надано нотаріусу доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було би можливо вчинення виконавчого напису та, відповідно, документів, що були надані нотаріусу. Стверджує, що заборгованість, яка значиться у виконавчому написі не дає можливості зробити висновок про правомірність її нарахування.

Посилаючись на положення п.1.1-1.2, п.3.1-3.2.п.1 Гл.16 Порядку вчинення нотаріальних дій, затв. Наказом МЮУ № 296/5від 22.12.2012, яким передбачено порядок вчинення виконавчих, зазначає наступне. Виконавчі написи вчиняють нотаріуси для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Виконавчі написи вчинються на документах, що встановлюють заборгованість або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. При цьому, виконавчі написи нотаріус вчиняє, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відлповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтвержують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. ПКМУ № 1172 від 29.06.1999 р.

Відповідно до п.1 цього Переліку для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нготарілаоно посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язананя, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності) з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Позивач вважає, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої п.2.3 Гл16 Порядку вчинення нотаріальних дій та не надав достатніх та належних доказів відповідно до п.3.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства. Просить визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову, яку задоволено ухвалою суду від 18.10.2023.

Ухвалою суду від 01.11.2023 року справу прийнято до провадження та відкрито позовне провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23.11.2023 представник відповідача ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що товариство здійснює свою діяльність з надання фінансових кредитів фізичним особам на карткові рахунки на підставі укладених в електронній формі кредитних договорів в інформаційно - телекомунікаційній системі. Питання щодо його недійсності не порушує. Позивачем порушено умови взятого на себе кредитного зобов`язання та не повернуто у вчизначений строк кредит та передбачені договором платежі. Тому, 20.07.2020 на підставі наданих документів та у відповідності до вимог законодавства, нотаріус визнав надані документи достатніми та вчинив виконавчий напис на кредитному договорі. А висновки позивача грунтуються на його припущеннях. Позивач не навів яким чином порушуються його права та не надав докази заявленої вимоги. На підтвердження своїх заперечень надав Правила надання фінансових кредитів ТОВ «Мілоан» в ред.. від 14.11.2019 та довідку по заяві на кредит № 1307549, платіджен доручення № 7011274 від 19.12.2019 на суму 12000 грн.

01.12.2023 надійшла відповідь на відзив. Позивач просить звернути увагу на те, що безспірність заборгованості підтверджують доукмнети, передбачені Переліком, затв. ПКМУ №1172 від 29.06.1999. З моменту прийняття постанови до 10.12.2014 чинною була редакція, відповідно до якої стягнення заборгованості на підстав виконавчих написів було можливим тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошовим сум, передачу майна, звернення стягнення на заставне майно. 10.12.2014 набула чинності ПКМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до якої Перелік було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстави, що виникають з кредитних правовідносин». Змінами передбачено вчинення виконавчого напису на кредитних договорах, за яким боржниками допущено заборгованість, для чого стягував повинен надати оригінало кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністртиавного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка залишена без зімн ВАС України, визнано незаконними та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстави, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак, Перелік діє у попередній редакції, якою не передбачено можливості вчиненя виконавчого нотаріуса на нотаріально не посвідченому договорі.

Позивач вказує, що кредитний договір між нею та відповідачем не був посвідчений нотаріально, що є підставою вважати вчинення виконавчого напису з порушенням вимог чинного законодавства.Крім того, виконавчим написом є розпорядження здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. Тому, вчиення виконавчого напису - це не вирішення спору мід кредитором і боржником, а підтвердження безспірності зобовязнаь боржника. У відзиві не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від відповідача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового мпогашення, тому, вважає, що у нотаріуса були відсутніи підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ «Мілоан», зазначений у написі, є безспірним. Заборгованість, зазначена у виконавчому написі, не дає можливості зробити висновок щодо правомірності її нарахування.

Треті особи пояснень щодо позову не надали.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Правовідносини між сторонами виникли з приводу оскарження виконавчого напису нотаріуса, виданого в зв`язку із наявністю боргу за кредитним договором. Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Наказом Мінюсту № 296/5 від 22.12.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 р. «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Судом встановлено, що 19.12.2019 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладений Договір №13075449, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у розмірі 12000,00 грн., строком на 30 днів. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування ним -18.01.2020. сукупна вартість кредиту 4800,00грн. та 487,00 відстоків річних у процентному значенні. Коімсія за надання кредиту 1200,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту. Проценти за користування кредитом- 3600,00грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Базова процентна ставка - 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування.

20 липня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис №13547, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є боржником за кредитним договором №1307549 від 19.12.2019 року, укладеним з ТОВ «Мілоан», заборгованість за період з 30 лютого 2020 року по 30 червня 2020 року у розмірі 17451,16 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 7479,54 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 7092,89 грн., строкова заборгованість 1678,73 грн.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1.1.,1.2.,3.2.,3.5. Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 р.

Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Пунктом 2 Розділу Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, наведеній вище.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 р. у справі №826/20084/14 (провадження №11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 р.

Таким чином, застосуванню при вирішенні спору підлягає постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 р. №1172 в редакції постанови КМУ від 29 листопада 2001 р.

Пунктом 1 зазначеного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 Вчинення виконавчих написів розділу ІІ Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 р., встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість.

Таким чином, після скасування внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. №662 до Переліку змін виконавчий напис міг бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, вчиняючи 20 липня 2020 року виконавчий напис №16547, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року №23.

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 року у справі №910/10374/17, провадження №12-5rc21.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 06 червня 2019 р. у справі №750/1627/18 (провадження №61-43895св18), яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, при здійсненні своєї діяльності нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

При цьому, з точки зору ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 р. у справі №310/9293/15, яка має враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ст. 263 ЦПК України.

У постанові Верховного Суд від 06 червня 2019 р. №750/1627/18 (провадження №61-43895св18), зазначено, що розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Враховуючи ці обставини та вимоги ст. ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Суд при цьому має перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

В той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості.

Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 р. у справі №6-887цс17.

Проте відповідачем на підтвердження безспірності заборгованості, вказаної у оскаржуваному виконавчому написі надано Правила надання фінансових кредитів, довідку по зяаві на кредит та платіжне доручення.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається саме на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не мав документів, що підтверджують безспірність заборгованості за якою може бути виданий виконавчий напис нотаріуса. Надав суду кредитний договір № 1307549 від 19.12.2019, який не містить доказів його нотаріального посвідчення.

Вказану обставину відповідачем не спростовано. Крім того, суд оцінює критично, платіжне доручення № 7011274 від 19.12.2019, оскільки останнє не містить необхідних реквізитів: підпису, печатки та не завірене у належний спосіб. А також, суду не надано доказів направлення боржнику документів про наявність заборгованості перед стягувачем, яка підлягає до сплати, та підтвердження факту отримання такої вимоги боржником, яку останній проігнорував.

Таким чином, обставини, на які посилається позивач у підтвердження своїх вимог та докази у їх підтвердження не були спростовані стороною відповідача.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У зв`язку з викладеним вище, враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. з порушенням приписів діючого законодавства, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про порушення прав та інтересів позивача з боку відповідача та обґрунтованість позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 15, 16, 18 ЦК України, статтями 1, 50, 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273-279, 353-354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 20 липня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №13547, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Мілоан» заборгованості в сумі 17451,16 грн. - визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (, місцезнаходження: 04107, м. Київ, Багговутівська, бід 17-21) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , вид. Рокитнівським РСУДМС в Рівненській області) судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: