У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2024 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судового засідання Нагорної М.В.,

представника заявника Расторгуєва О.В. ,

представника позивача Круглика В.В. ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву представника відповідача - адвоката Расторгуєва О.В. про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 91 490 гривень 62 копійки та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684, 00 грн..

01.02.2024 відповідач ОСОБА_3 в особі свого представника - адвоката Расторгуєва О.В. звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою судді 05.02.2024 було прийнято заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.12.2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кантієро» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник заявника, заяву підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити, посилаючись на обставини в поданій заяві.

Представник позивача - адвокат Кругик В.В. просив суд залишити без розгляду у зв`язку з недотриманням представником відповідача вимог, щодо гляд заочного рішення Крім того зазначив, що він заперечує проти вимог заяви про перегляд заочного рішення та просив суд відмовити в її задоволенні.

Згідно ч.8 ст.284 ЦПК України, до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, а також до заяви, поданої особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.185 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Вислухавши пояснення представника - адвоката Расторгуєва О.В., який зазначив суду, що він має зареєстрований електронний кабінет і готовий в порядку усунення недоліків поданої заяви надати такі відомості суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення поданої заяви без розгляду.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши письмові матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Згідно із ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою, зокрема, залишити заяву без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим, обгрунтування підстав скасування заочного рішення, на які посилається представник заявника у поданій ним заяві, не підтверджені належєними та допустими доказами, подана представником заява не містить у своїх додатках жодного з доказів на які посилається представник, а відтак суд позбавлений можливості дійти висновку, що викладені представником відповідача у справі доводи спростовують встановлені судом обставини у справі під час її розгляду.

Представником заявника не надано суду на підтвердження викладених в заяві обставин, належних та допустимих доказів, які могли б привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни, тобто такі докази, які, якби були відомі суду при розгляді справи, то призвели б до ухвалення іншого рішення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що поштова кореспонденція направлялась відповідачу за зареєстрованим у визначеному законом порядку місцем проживання. Сам по собі факт перебування заявника за адресою, що відрізняється від зареєстрованого місця проживання не виключав можливості отримання кореспонденції, направленої судом.

При цьому судом також враховано той факт, що звертаючись з заявою про перегляд заочного рішення, представником - адвокатом Расторгуєвим О.В. вказано адресу відповідача - саме зареєстровану у визначеному законом порядку, що також містилась в позовній заяві та саме за якою направлялась кореспонденція судом. Інформації про адресу фактичного місця проживання відповідача на час розгляду справи, суду надано не було.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду від 25.12.2023.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284, 287, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача - адвоката Расторгуєва О.В. про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 22.02.2024

Суддя: