УХВАЛА

07 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 524/4133/23

провадження № 61-1187ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 червня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, у якій посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача просила, а саме:

заборонити, до розгляду справи в суді, Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» проводити нарахування за абонентське обслуговування по тепловій енергії і гарячому водопостачанню та за спожиті теплову енергію і гаряче водопостачання до робочого місця нотаріуса за адресою: АДРЕСА_1 , за тарифами як для «інших споживачів» (суб`єктів підприємницької діяльності - ФОП) або юридичних осіб (нотаріальна контора), якими не являється приватний нотаріус.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без задоволення.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 червня 2023 року залишено без змін.

16 січня 2024 року адвокат Остахов П. В. в інтересах ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 червня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову, яка може бути оскаржена апеляційному порядку окремо від рішення суду, згадується у пункті 4 частини першої статті 353 ЦПК України, і не входить до визначеного в пункті 2 частини першої статті 389 цього Кодексу переліку ухвал, які підлягають оскарженню в касаційному порядку.

У пункті 7.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зроблено правовий висновок про те, що з огляду на відсутність у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України серед ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, ухвали цього суду про відмову у забезпеченні позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України), неможливим є як касаційне оскарження такої ухвали, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін. Це обмеження права на оскарження не шкодить суті права особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.

Отже, оскарження ухвали суду першої щодо відмови у забезпеченні позову, після її перегляду в апеляційному порядку, у статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Помилкове зазначення у постанові Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року про можливість її оскарження у касаційному порядку не може бути підставою для перегляду Верховним Судом судових рішень усупереч вимогам процесуального закону.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 23 червня 2023 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді М. М. Русинчук

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков