Провадження 2/127/3769/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ, -

в с т а н о в и в:

19.12.2022 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною власністю подружжя, поділ майна (а.с. 1-4).

14.09.2023 року позивач уточнила позовні вимоги (а.с. 193-195) і мотивувала тим, що в листопаді 2003 року вони із відповідачем почали спільно проживати однією сім`єю, вести спільне домашнє господарство, вони мали взаємні обов`язки, витрати, мали спільний бюджет.

17.03.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, який був розірваний рішенням суду від 27.08.2019 року.

В період з листопада 2003 року по жовтень 2004 року позивач та відповідач проживали однією сім`єю в належній ОСОБА_2 однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 , але з метою покращення житлових умов вирішили продати однокімнатну квартиру та отримати кредит для придбання квартири більшої площі.

26.10.2004 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 387-Р про отримання кредиту в сумі 7 000 доларів США під 11, 9 % річних і в цей самий день сторони спільно придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Покупцем квартири за договором купівлі-продажу був ОСОБА_2 , а позивач ОСОБА_1 виступила поручителем по кредитному зобов`язанню.

Згідно п. 2 договору квартира була придбана за 97 000 грн., що на той час складало еквівалент 18 279,46 доларів США.

За період з 26.10.2004 року по 02.04.2009 року на погашення тіла кредиту було сплачено 3 101,12 доларів США, на погашення відсотків - 2 872,41 доларів США, всього 5 973,53 доларів США. За період часу з 18.03.2009 року по 24.10.2014 року було сплачено 3 898, 88 доларів США на погашення тіла кредиту і 1 308,49 доларів США на погашення відсотків.

Загальна сума коштів, сплачена позивачем та відповідачем за кредитним договором становить 11 180,90 (7 000 + 2 872, 41 + 1 308, 49) доларів США.

Отже, фактична вартість придбаної позивачем та ОСОБА_2 квартири становила 22 460, 36 доларів США (11 180, 9 + 11 279, 46). Частина сплачених коштів - 11 279,46 доларів США належала особисто ОСОБА_2 з продажу однокімнатної квартири, а інша частина - 11 180,90 доларів США є спільною сумісною власністю подружжя згідно ч.1, 2 ст. 74 СК України в редакції, що діяла на час створення їх з відповідачем сім`ї та ч.1, 2 ст. 60 СК України.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 є одноосібним власником лише тієї частини квартири, яка відповідає розміру його грошового внеску у придбання - 11 279,46 доларів США.

Іншу частку квартири, яка відповідає сумі спільно сплачених коштів - 11 180,90 доларів США слід визнати спільною сумісною власністю подружжя позивача та відповідача.

Даній сумі відповідає 1/2 частка квартири АДРЕСА_2 , яка є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 і підлягає поділу по 1/4.

Зазначаючи правовою підставою даного позову ст.ст. 57, 60, 69-71, 74 СК України в редакції станом на 01.01.2004 року позивач ОСОБА_1 просила встановити факт проживання з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 01.01.2004 року по 16.03.2009 року; визнати спільною сумісною власністю позивача та відповідача 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 і поділити частку наступним чином: визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/4 частку цієї квартири; визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/4 частку цієї квартири.

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 22.12.2022 року було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі №127/29309/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна.

Ухвалами суду від 28.02.2023 року від 02.05.2023 року були витребувані докази.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 обставини, викладені в позовній заяві, підтримала, суду пояснила, що з ОСОБА_2 прожили однією сім`єю 23 роки, з 2003 року в квартирі по АДРЕСА_3 , а потім спільно для сім`ї придбали більше житло по АДРЕСА_4 . До листопада 2008 року вона була в зареєстрованому шлюбі з першим чоловіком, а після розірвання шлюбу в 2009 році одразу зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 . З самого початку між ними були гарні стосунки, побудовані на взаємній любові, повазі та довірі, тому в 2003 році вона погодилась на пропозицію ОСОБА_2 і перейшла до нього жити як його дружина. З того часу вони разом вели господарство, мали спільний бюджет, підтримували родинні стосунки із її родичами, часто зустрічались на сімейних святах із спільними друзями тощо. Вони разом планували майбутнє, разом шукали нове житло, планували спільний бюджет і витрати, тому вирішили на придбання нової квартири взяти кредит на 7 000 доларів США на ім`я ОСОБА_2 , за яким вона була поручителем по договору. Протягом всього життя вона працювала, приймала участь у погашенні кредиту, несла витрати на придбання меблів, ремонт, а також вкладалась своєю працею в облаштування житла. Під час того, як ОСОБА_2 не працював три роки, вона одна сплачувала кредит, купувала все необхідне для життя, також допомагали її батьки. Спільно кредит погасили в 2014 році. Через відсутність доходу у чоловіка вона вимушена була виїхати до Польщі на роботу, а згодом дізналась про його зраду, тому стосунки в сім`ї погіршились. В 2019 році шлюб був розірваний. До червня 2023 року вона проживала в квартирі, поки ОСОБА_2 не звернувся до суду з позовом про виселення і не зняв її з реєстрації. Просила захистити її право, оскільки на даний час вона залишись без житла і тимчасово проживає у доньки.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Усов Ю.В. уточнений позов підтримав за викладених обставин. Просив вимоги позивача задоволити і встановити факт проживання позивача з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 01.01.2004 року по 16.03.2009 року. На підставі ст. 74 СК України в редакції 01.01.2004 року просив визнати спільною сумісною власністю позивача та відповідача 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 та поділити її і визнати за сторонами право власності по частці. Просив врахувати, що оскільки зміни до ст. 74 СК України були внесені лише в 2006 році, вже після фактичного створення сім`ї між позивачем і відповідачем, факт перебування позивача ОСОБА_1 в іншому зареєстрованому шлюбі не стосується даних правовідносин.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Федчук С.М. позов не визнала, підтримала відзив на позов. Суду пояснила, що позивач до листопада 2008 року перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі і дана обставина виключає можливість встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 і ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року до 16.03.2009 року. Спірна квартира належить ОСОБА_2 на праві особистої власності, оскільки в 2004 році він продав свою однокімнатну квартиру по АДРЕСА_3 , оформив кредитний договір на 7 000 доларів США та придбав трикімнатну квартиру по АДРЕСА_4 . ОСОБА_1 була його знайомою, вони зустрічались, тому погодилась бути поручителем за кредитним договором. Шлюб з позивачем ОСОБА_2 зареєстрував 17.03.2009 року, а кредит сплатив остаточно в 2014 році. Вважає, що позивач може претендувати лише на половину коштів, що були сплачені на погашення кредиту під час зареєстрованого шлюбу, що орієнтовно становить 5 206,37 доларів США (3898,88 тіло кредиту і 1308,49 проценти), а не на частку в праві власності. Відповідач пропонував позивачу сплатити 3 000 доларів США, однак, вона відмовилась. Просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав. Суду пояснив, що з позивачем він знайомий з 2001-2002 років. Оскільки вона перебувала в іншому зареєстрованому шлюбі вони зустрічались 1-2 рази на тиждень, як коханці. Періодично вона жила в його квартирі, привозила продукти від батьків, готувала, але при цьому вони ніколи не вели спільного господарства і не мали спільного бюджету. Вона не працювала і не мала власного доходу, він їй допомагав матеріально. В 2004 році він продав однокімнатну квартиру та придбав трикімнатну, а оскільки коштів від продажу однокімнатної було недостатньо, оформив кредит на 7 000 доларів США, який погасив в 2014 році. Позивач у придбанні квартири участі не приймала і завжди знала, що це не її житло. Вона лише виступила поручителем по кредитному договору, оскільки сама погодилась на це, жодних своїх коштів у трикімнатну квартиру не вкладала. Просив врахувати, що ремонт ОСОБА_1 робила в будинку першого чоловіка, де проживає її донька з дітьми. Лише після реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 в 2009 році вона переїхала до нього і була зареєстрована в його квартирі, з того часу вони почали жити як сім`я, але мали окремі бюджети. Він мав достатньо високий дохід, сплачував кредит і комунальні послуги, оплачував ремонтні роботи в квартирі, сам домовлявся з майстрами, придбавав меблі, а також давав ОСОБА_1 гроші на продукти. Оскільки стосунки погіршились, в 2019 році шлюб був розірваний, а в червні 2023 року ОСОБА_1 виїхала з квартири, забрала всі меблі, гроші і зіпсувала ремонт. Він пропонував їй сплатити 5 000 доларів, але вона не погодилась, тому мирним шляхом спір неможливо вирішити.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем знайома з 90-х років, вони разом працювали, тому знає, що приблизно в 2003 році вона та ОСОБА_2 почали зустрічатись, між ними були гарні стосунки, через деякий час вони почали жити сім`єю в його квартирі по АДРЕСА_3 . Неодноразово була у них в гостях в квартирі по АДРЕСА_4 , бачила, що вони робили ремонт, а потім ОСОБА_1 запрошувала її та інших співробітників на новосілля. Подробиці купівлі трикімнатної квартири їй невідомі. Зауважила, що позивач гарна господиня, все потрібне купувала для облаштування квартири.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що з позивачем знайома з 1985 року, вони куми, з відповідачем знайома з січня 2003 року і з того часу вони почали дружити сім`ями, часто зустрічались на родинних святах, ходили в гості один до одного. У ОСОБА_5 і ОСОБА_6 вперше в гостях в квартирі по АДРЕСА_3 вони були з чоловіком в 2003 році, коли святкували народження онуки позивача. Їх всі сприймали як подружжя. ОСОБА_2 дуже гарно ставився до неї як до дружини, а також до її доньки та онучки. Потім вони вирішили продати однокімнатну та придбати більшу квартиру, оскільки їх родина збільшилась. ОСОБА_5 шукала варіанти квартир для придбання, займалась оформленням документів, сама робила деякі ремонтні роботи. Із першим чоловіком позивача вона знайома, але їх сімейне життя не склалось і вони розірвали шлюб. Із ОСОБА_2 ОСОБА_7 почала жити в 2003 році, задовго до офіційного розірвання шлюбу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що з позивачем з 2002 року перебувають у дружніх стосунках, вони разом працювали і на її очах розвивались стосунки між ОСОБА_5 і ОСОБА_9 . Він називав ОСОБА_7 «моя любимая женщина», гарно і з турботою до неї ставився, неодноразово пропонував їй переїхати до нього жити. ОСОБА_7 було важко зважитись залишити чоловіка і піти з сім`ї, тому ОСОБА_2 неодноразово просив вплинути на неї і зробити вибір на його користь. В 2003 році ОСОБА_5 переїхала до відповідача в його квартиру по АДРЕСА_3 . Вона, як гарна господиня, почала облаштовувати житло, придбавала нові речі, частково зробила ремонт. Трикімнатну квартиру сторони купили разом, щоб покращити умови проживання. Неодноразово збирались сім`ями на святкуванні родинних свят, новосіллі, зустрічались із родичами. Лише в 2009 році ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зареєстрували шлюб, але це не вплинуло на їх стосунки, оскільки і до того вони жили як сім`я. Відповідач завжди гарно ставився до ОСОБА_7 , допомагав їй, весь час вони були разом. Як розподілявся бюджет сторін - не знає, але ОСОБА_5 весь час працювала і мала дохід. Коли вона поїхала до Польщі на роботу ОСОБА_6 почав зраджувати їй і через деякий час вони розлучились.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з позивачем знайома протягом 40 років, з відповідачем - орієнтовно 25 років, познайомилась в компанії, з того часу він почав зустрічатись із ОСОБА_1 . Своє 35-річчя ОСОБА_2 святкував із ОСОБА_1 , він відкрито говорив про свої почуття до неї, наполягав, щоб вона переїхала жити до нього і просив свідка посприяти цьому. ОСОБА_7 ще тоді була в зареєстрованому шлюбі. В квартирі по пров. Цегельному ОСОБА_1 і ОСОБА_2 жили приблизно 2 роки, вони дружили сім`ями, часто з чоловіком приходили до них в гості. ОСОБА_7 була господинею, завжди зустрічала і пригощала гостей, навела порядок в квартирі ОСОБА_2 , робила ремонт. У них були спільні плани, спільні кошти. Потім купили трикімнатну квартиру, для цього брали кредит. Знає, що певний час ОСОБА_2 не працював, кредит погашала ОСОБА_7 , яка також була поручителем за договором. В новій квартирі разом робили ремонт власними силами та наймали працівників, придбавали меблі, облаштовували побут. Під час того, як ОСОБА_1 працювала в Польщі у відповідача з`явилась інша жінка і він повідомив про бажання розірвати шлюб з ОСОБА_7 , змінив замки на вхідних дверях. Просила врахувати, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зареєстрували шлюб після розірвання шлюбу ОСОБА_7 із першим чоловіком, проте сім`ю фактично створили з 2003 року.

Вислухавши пояснення учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище « ОСОБА_11 ») 02.08.1981 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , про що було зроблено актовий запис № 25. Позивач змінила прізвище на " ОСОБА_13 ".

Шлюб із ОСОБА_12 був розірваний 17.11.2008 року, про що Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області 17.11.2008 року зроблено відповідний запис про розірвання шлюбу № 1342 (а.с. 117-119).

26.10.2004 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 387-Р, згідно з яким був наданий кредит в сумі 7 000 доларів США, на строк до 24.10.2014 року, зі сплатою відсотків - 11, 9 % річних (а.с. 127-130). У зв`язку зі зміною програмного забезпечення АТ «УкрСиббанк» кредитний договір № 387-Р від 26.10.2004 року, укладений з ОСОБА_2 змінив номер на №0 від 26.10.2004 року (а.с. 136).

Цільове призначення кредиту - придбання нерухомості. Кредит забезпечений порукою фізичної особи згідно договору поручительства № 895 від 26.10.2004 року.

Сторонами узгоджено графік погашення кредиту, який є додатком № 1 до кредитного договору. Згідно графіку, з 10.11.2004 року по 24.10.2014 року щомісячно до сплати має відбуватись погашення кредиту в сумі 58, 33 доларів США (а.с. 131-132).

26.10.2004 року між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_14 був укладений договір поруки № 895, згідно з яким ОСОБА_15 зобов`язалась відповідати за виконання позичальником усіх зобов`язань за кредитним договором № 387-Р від 26.10.2004 року (а.с. 146).

26.10.2004 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. за реєстр. № 399, відповідач ОСОБА_2 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 62,9 кв.м., житловою 37,6 кв.м. (а.с. 25). Згідно п. 2 договору вартість квартири становить 97 000 грн.

Право власності за ОСОБА_2 зареєстровано 28.10.2004 року в «ВООБТІ», реєстр. книга № 1445/22641.

В квартирі з 22.12.2004 року зареєстрований ОСОБА_2 (а.с. 36б).

В судовому засіданні сторони визнали, що дана квартира була придбана за кошти від продажу квартири ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 і за кредитні кошти, отримані за договором від 26.10.2004 року.

01.11.2004 року на забезпечення виконання умов кредитного договору від 26.10.2004 року № 387-Р між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки квартири АДРЕСА_2 (а.с. 133-135).

Згідно звіту про оцінку майна, оціночна (ринкова) вартість квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 62,9 кв.м., за порівняльним методом, станом на 27.09.2022 року складає 713 900 грн. (а.с. 17-24).

Згідно виписки за кредитним договором від 26.10.2004 року, наданих АТ «УкрСиббанк», кредит був погашений у строк, передбачений договором (а.с. 147-159). В період з 18.03.2009 року до 24.10.2014 року були виплачені відсотки 1 308,49 доларів США.

30.05.2023 року АТ «УкрСиббанк» надало довідку про те, що на виконання зобов`язань за кредитним договором № 387-Р від 26.10.2004 року ОСОБА_2 сплатив в період часу з 26.10.2004 року до 02.04.2009 року на погашення тіла кредиту 3 101,12 доларів США, на погашення відсотків 2 872,41 доларів США, сума інших платежів - 451,46 грн. (а.с. 173).

Також в судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований 17.03.2009 року у Відділі РАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області, актовий запис № 454 (а.с. 12).

Вказаний шлюб був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2019 року № 127/9111/19, яке набуло чинності 27.09.2019 року (а.с. 13).

ОСОБА_1 з 19.05.2009 року була зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04.05.2022 року № 127/34634/21 задоволено позов ОСОБА_2 та припинено право ОСОБА_1 на користування квартирою АДРЕСА_2 та виселено ОСОБА_1 з квартири (а.с. 59-62).

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання права власності на частку квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 зазначила, що з 01.01.2004 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2 , а оскільки на придбання квартири було витрачено 22 460,36 доларів США, з яких 11 180,90 доларів США (сплачене тіло кредиту і проценти в період з 26.10.2004 року до 24.10.2014 року) є спільними коштами подружжя, і дана сума відповідає частці у вартості квартири, на підставі ст. 74 СК України за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 слід визнати право власності на квартиру по частці.

При вирішенні спору і можливості застосування до даних правовідносин ст. 74 СК України суд враховує наступні обставини.

Відповідно до ст.ст. 3, 4, 7 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Оскільки СК набрав чинності з 01.01.2004 року і зворотної сили не має, положення ст. 74 СК застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили.

Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки і чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки і чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Статтею 25 СК України визначено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

При застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц, від 08.12.2021 року у справі № 531/295/19).

Так, в судовому засіданні, на підставі показань свідків і наданих доказів, було встановлено, що з кінця 2003 року сторони почали проживати в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 . Між ними склались усталені відносини, притаманні подружжю, які існували протягом тривалого часу.

Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що з 02.08.1981 року позивач ОСОБА_17 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб з яким розірвала лише 17.11.2008 року, про що Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області 17.11.2008 року зроблено відповідний запис про розірвання шлюбу № 1342.

Дана обставина є такою, що виключає можливість встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року до 16.03.2009 року, виключає можливість застосування ст. 74 СК України і право ОСОБА_1 на майно, придбане ОСОБА_2 26.10.2004 року, як на спільну сумісну власність.

Твердження представника відповідача ОСОБА_18 , що до даних правовідносин слід застосовувати ст. 74 СК України в редакції станом на 01.01.2004 року, до внесення змін із словами «або в будь-якому іншому шлюбі», є безпідставним, оскільки сам факт перебування в зареєстрованому шлюбі жінки або чоловіка унеможливлює створення ними іншої сім`ї в розумінні ст.ст. 3, 25 СК України і набуття майна у спільну сумісну власність в незареєстрованому шлюбі.

Таким чином, оскільки квартира АДРЕСА_2 придбана ОСОБА_2 за особисті кошти, отримані від продажу квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності і за кредитні кошти по кредитному договору, який також був укладений до реєстрації шлюбу із ОСОБА_1 , дане майно є особистою власністю ОСОБА_2 (ст. 57 СК України).

Сплата ОСОБА_2 і ОСОБА_1 частини коштів за кредитним договором під час шлюбу в період з 17.03.2009 року до 17.03.2014 року на суму 5 206,37 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с. 147-156) не може бути підставою для визнання за ОСОБА_1 права на це майно, набуте ОСОБА_2 до укладення шлюбу за особисті кошти.

Суд також приймає до уваги, що обов`язок ОСОБА_1 по сплаті кредиту виник не як у подружжя, а як у поручителя за відповідним договором № 895 від 26.10.2004 року як солідарного боржника (п. 1.4 договору).

Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи наведені обставини справи і норми закону, а також те, що позивач не довела порушення свого права, суд дійшов висновку, що в задоволенні вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу і визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна слід відмовити.

Оскільки в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено по суті, підстав для застосування позовної давності, про яку заявлено представником відповідача, немає.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір слід залишити за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та його поділ.

Судовий збір залишити за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1

- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_5

Повне судове рішення складене 02 лютого 2024 року.

Суддя: