КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/3290/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Палій Альони Віталіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

У своїй позовній заяві просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 , аліменти на навчання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до закінчення навчання, 30.06.2027 року.

Позов обгрунтований тим, що позивачка є донькою відповідача. Відповідно до наказу №569/27-С від 09.08.2023 року виданого Харківським національним економічним університетом імені Семена Кузнеця, ОСОБА_1 зарахована з 01.09.2023 року студентом 1 курсу факультету міжнародної економіки і підприємства денної форми навчання. Донька не має жодного доходу і через навчання позбавлена можливості працювати, тому потребує матеріальної допомоги. На підставі наведеного позивачка звернулася з відповідним позовом до суду.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/5 частки від всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до закінчення навчання, тобто з 21 серпня 2023 року і до досягнення нею 23-річного віку. В решті вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5 500 грн.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, адвокат Палій Альони Віталіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила його змінити та ухвалити нове рішення, про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_2 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 , аліменти на навчання в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, що місячно, починаючи з 21.08.2023 року і до досягнення нею 23-річного віку.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що у матеріалах справи відсутня довідка про доходи та чи інші докази відповідача, тобто відповідач має можливість утримувати повнолітню доньку ОСОБА_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, на що суд першої інстанції не звернув увагу.

Вказувала, що відповідачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження витрат на утримання інших дітей та фактичного проживання дітей з ним, а надане свідоцтва про народження дітей не дає підстав вважати що діти перебувають на його утриманні.

Звернула увагу суду на те, що доводи відповідача про те, що він є єдиним працівником в сім`ї, не відповідає дійсності та матеріалам справи, оскільки його дружина офіційно працевлаштована та має дохід.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги посилалась також на те, що суд першої інстанції не повно з`ясував фактичні обставини справи, а саме те що позивач потребує також коштів і на проживання, і на одяг, і на харчування, і на канцелярські вироби, оскільки ОСОБА_1 продовжує навчання тобто не має можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, а отже потребує матеріальної допомоги не тільки щодо оплати навчання, а і для інших потреб, як то харчування, придбання одягу, необхідних для навчання підручників.

24 січня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , в якому просив відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Відповідач вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято без порушень норм чинного законодавства, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та правильно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що на момент розгляду справи відповідач перебуває в офіційному шлюбі, та має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд першої інстанції враховував, що відповідач є особою працездатного віку, потребу в матеріальній допомозі повнолітньої доньки, що продовжує навчання, суд першої інстанції вважав за необхідне, позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/5 частки від всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до закінчення навчання, тобто з 21 серпня 2023 року і до досягнення нею 23-річного віку.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Відповідно до ч.1ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч.1ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюютьсяглавою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Встановлено, що 25 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві, зареєстровано шлюб між батьком позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та матір`ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в книзі реєстрації актів про шлюб, зроблено запис № 856.

23 грудня 2011 року рішенням Шевченківського районного суду міста Києва шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було розірвано.

В шлюбі, народилась донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

02 червня 2017 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по справі № 761/14313/17 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку/доходу щомісячно, починаючи з 20 квітня 2017 року та до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно наказу №569/27-С від 09.08.2023 року виданого Харківським національним економічним університетом імені Семена Кузнеця, вбачається, що ОСОБА_1 зарахована з 01.09.2023 року студентом 1 курсу факультету міжнародної економіки і підприємства денної форми здобуття вищої освіти за освітнім ступенем бакалавра на основі повної загальної середньої освіти за кошти державного бюджету за спеціальностями, освітньо-професійними програмами «Міжнародний менеджмент», час закінчення університету 30 червня 2027 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 звертаючись до суду першої інстанції з відзивом на позовну заяву, зазначив, що наразі перебуває в офіційному шлюбі, та має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 31, 32).

Крім того зазначав, що його дохід становить близько 22 000 (двадцять дві тисячі) грн в місяць. Під час переговорів з позивачкою, відповідач виявив бажання добровільно сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частки від доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до закінчення навчання доньки. Однак вирішити питання в позасудовому порядку не вийшло, так як позивачка наголошувала, що такий розмір аліментів її не влаштовує.

Також зазначив, що до досягнення повноліття позивачки, відповідач стабільно сплачував аліменти і не ухилявся від свого обов`язку утримувати свою дитину.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги правильно визначився із правовідносинами, які виникли між сторонами і відповідно до норм ст. 199 СК України, дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги та вірно визначив розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею 23-річного віку, врахувавши що на момент розгляду справи відповідач перебуває в офіційному шлюбі, та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутня довідка про доходи та чи інші докази відповідача, тобто відповідач має можливість утримувати повнолітню доньку ОСОБА_1 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки такі твердження спростовуються довідкою про доходи відповідача ОСОБА_2 , яка була додана до відзиву на апеляційну скаргу (а.с. 87), а також наявністю на утримання двох неповнолітніх дітей.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до довідки АТ «Банк Альянс» від 17 січня 2024 року № 12.3/13-9 виданої ОСОБА_2 , з якої встановлено, що останній дійсно працює з 08.11.2018 року на посаді старшого інкасатора відділу інкасації а АТ «Банк Альянс» та його дохід становить: у січні 2023 року - 20 652,76 грн, у лютому 2023 року - 20754,41 грн, у березні 2023 року - 20 626,58 грн, у квітні 2023 року - 20 004,25 грн, у травні 2023 року - 22 419,25 грн, у червні 2023 року - 22 419,25 грн, у липні 2023 року - 28 617,62 грн, у серпні 2023 року - 22 783,33 грн, у вересні 2023 року - 22419,25 грн, у жовтні 2023 року - 22 473,30 грн, у листопаді 2023 року - 22 444,85 грн, у грудні 2023 року - 30 689,54 грн. Загальний дохід відповідача за 2023 рік становить 276 304,39 грн (а.с. 87).

Крім того суд апеляційної інстанції враховує, що в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_2 частково визнавав позовні вимоги та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 1/5 частки всіх видів його заробітку (доходу).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження витрат на утримання інших дітей та фактичного проживання дітей з ним, а надане свідоцтва про народження дітей не дає підстав вважати що діти перебувають на його утриманні, суд апеляційної інстанції відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

В матеріалах справи містяться докази на підтвердження того, що у відповідача на утриманні має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 31, 32). Тому суд апеляційної інстанції вважає наведені вище доводи апеляційної скарги безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про те, що твердження відповідача про те, що він є єдиним працівником в сім`ї, не відповідає дійсності, оскільки його дружина офіційно працевлаштована та має дохід, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки скаржницею не було надано будь-яких доказів на підтвердження даного факту.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не повно з`ясував фактичні обставини справи, а саме те що позивач потребує також коштів і на проживання, і на одяг, і на харчування, і на канцелярські вироби, оскільки ОСОБА_1 продовжує навчання тобто не має можливості працевлаштуватись та забезпечувати себе самостійно, а отже потребує матеріальної допомоги не тільки щодо оплати навчання, а і для інших потреб, як то харчування, придбання одягу, необхідних для навчання підручників, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки розмір аліментів, визначений судом першої інстанції у розмірі 1/5 частки з усіх видів доходу відповідача, задовольняє потреби позивачки, на яку вони стягуються, при цьому не порушуючи права інших дітей відповідача ОСОБА_2 від іншого шлюбу.

Крім того, суд апеляційної інстанції приймає до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на апеляційну скаргу про те, що позивачка ОСОБА_1 повідомила відповідачу про те, що в серпні 2023 року позивачка зарахована студентом до Харківського національного економічного університету ім. С. Кузнеця на денну форму навчання, але навчатися буде дистанційно, у зв`язку з небезпечною ситуацією у Харківському регіоні. З квітня 2022 року позивачка знаходиться у Німеччині під параграфом 24 (тимчасовий прихисток від війни), даний факт підтверджено представником позивача у відповіді на відзив на позовну заяву.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем або її представником не було надано суду доказів на підтвердження факту витрат на проїзд та проживання ОСОБА_1 у м. Харків.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судовому засіданні доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Палій Альони Віталіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «08» лютого 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник