Справа № 146/1455/23
Провадження № 22-ц/801/367/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 рокуСправа № 146/1455/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач - Медвецького С. К.,

суддів: Оніщука В. В., Рибчинського В. П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 146/1455/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року, ухвалене у складі судді Пилипчука О. В. у залі суду, повний текст якого складено 30 листопада 2023 року,

встановив:

Короткий зміст вимог

У вересні ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини.

Позов мотивований тим, що судовим наказом Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 червня 2023 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 19 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

З липня 2023 року дочка ОСОБА_4 проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні.

Зазначає, що ОСОБА_4 вступила до вищого навчального закладу, де навчається на першому курсі.

Указує, що він несе усі витрати, пов`язані з навчання та проживанням у гуртожитку.

Незважаючи на це, він зобов`язаний виконувати судовий наказ та сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 .

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив суд припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 червня 2023 року.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року позов задоволено.

Припинено з дня пред`явлення позову до суду 26 вересня 2023 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, що стягуються на підставі судового наказу виданого Томашпільським районним судом Вінницької області 22 червня 2023 року у справі № 146/870/23.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

при зміні обставин батько, з якого стягуються аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним;

однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом, розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником;

судом встановлено та не заперечується відповідачкою, що неповнолітня дитина проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, відтак змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У грудні 2023 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 03 січня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., Оніщук В. В., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2024 року справу призначено до розгляду на 08 лютого 2024 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

позивач не звертався до суду з заявою про скасування судового наказу, його перегляду за нововиявленими обставинами або зменшення розміру аліментів;

припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим з батьків, який її повністю утримує;

судом не встановлено, що одержувач аліментів витрачає кошти на власні потреби, однак встановлено, що виплат, визначених судовим наказом позивач не здійснював;

судом безпідставно не взято до уваги те, що вона приймає активну участь у вихованні та утриманні дитини, а саме: переказує кошти на її утримання, оплачує мобільний зв`язок та здійснює інші покупки для доньки.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 указує, що:

рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

нездійснення на користь відповідачки виплат, визначених судовим наказом, не позбавляє платника аліментів права звернутися до суду з позовом про припинення стягнення аліментів;

зміна місця проживання дитини з іншим з батьків, який її повністю утримує є підставою для звільнення платника аліментів від їх сплати;

подання заяви про скасування судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини чинним ЦПК не передбачено;

звернення до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів є недоцільним, оскільки не забезпечить порушене право платника аліментів у цій справі;

твердження відповідачки про перебування доньки на її утриманні не відповідає дійсності.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що судовим наказом Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 червня 2023 року у справі № 146/870/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

З довідок Вапнярської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 641 від 10 липня 2023 року, № 734 від 08 серпня 2023 року, № 751 від 01 вересня 2023 року слідує, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Діти проживають разом з батьком та знаходяться на його утриманні.

З квитанції ВОУ АТ «Ощадбанк» № 6 від 24 серпня 2023 року слідує, що ОСОБА_1 здійснив платіж у розмірі 8 000 грн; призначення платежу за проживання в гуртожитку ОСОБА_4 .

Відповідно до квитанції ВОУ АТ «Ощадбанк» від 24 серпня 2023 року ОСОБА_1 здійснив платіж у розмірі 15 000 грн; призначення платежу за навчання ОСОБА_4 .

З квитанції ВОУ АТ «Ощадбанк» № 79 від 29 серпня 2023 року слідує, що ОСОБА_1 здійснив платіж у розмірі 175 грн; призначення платежу за студентський квиток ОСОБА_4 .

Квитанції АТ КБ «Приватбанк» підтверджують, що ОСОБА_2 здійснювала перекази грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_4 : 08 вересня 2023 року 251,26 грн, 03 вересня 2023 року 1 005,03, грн, 22 вересня 2023 року 201,01 грн, 04 жовтня 2023 року 1 005,03 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи викладене, розгляд даної справи з ознаками малозначності, згідно з частинами четвертою, шостою статті 19, частиною першою статті 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд у складі у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 150, 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 459/5950/21 зроблено висновок, що:

«за своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні».

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

У справі, яка переглядається встановлено, що судовим наказом Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 червня 2023 року у справі № 146/870/23 Ткачука зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 19 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Статтею 197 СК України визначено, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Зазначена норма не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

У постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц зроблено висновок, що:

«сімейне законодавство України не містить підстав для припинення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. При зміні обставин батько, з якого стягуються аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним».

Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

З урахуванням предмета спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21 зроблено висновок, що:

«припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача».

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що донька ОСОБА_4 з липня 2023 року проживає разом з ним.

Матеріалами справи встановлено та визнано відповідачкою, що ОСОБА_4 з липня 2023 року зареєстрована та проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач несе витрати, пов`язані з навчання та утриманням дитини.

Указані обставини відповідачкою не спростовано.

Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка у розумінні СК України може бути підставою для звільнення від сплати аліментів платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати аліментів повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Суд першої інстанції установивши зміну обставин, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки, а саме те, що неповнолітня дитина проживає з батьком позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, ураховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин та способи захисту сімейних прав, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі судового наказу Томашпільського районного суду Вінницької області від 22 червня 2023 року у справі № 146/870/23 з 26 вересня 2023 року, тобто з часу звернення позивача до суду з цим позовом.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, не ґрунтуються на нормах права, тому судом до уваги не беруться.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід залишити за відповідачкою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 листопада 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачкою.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Віталій ОНІЩУК

Віктор РИБЧИНСЬКИЙ