Провадження 2о/205/27/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Курбанової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання Галушки А.А.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Кузюр О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дніпрі в окремому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення факту володіння частиною будинку на праві приватної власності,

заінтересована особа: державний нотаріус Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Лариса Юльянівна, Дніпровська міська рада,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту володіння її батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності частиною домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі укладеної 03.07.1987 р. ОСОБА_2 з ОСОБА_4 угоди його купівлі - продажу.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначила, що об`єктом, щодо якого потребується встановлення факту володіння на праві приватної власності, є частина домоволодіння АДРЕСА_1 , яка за відомостями КП «Дніпропетроське бюро технічної інвентаризації» зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , проте фактично знаходилася у володінні її батьків з 03.07.1987р. на підставі угоди купівлі-продажу та прийнята нею у спадщину після їх смерті. На час придбання ними половини житлового зазначеного будинку, він мав двох співвласників: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та фактично складався з двох частин. Проте частина домоволодіння, яка належала ОСОБА_5 , після смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 була продана його єдиним спадкоємцем - онуком ОСОБА_4 її батькові ОСОБА_2 , на підставі письмової угоди купівлі - продажу 03.07.1987 р., укладеної у простій письмовій формі. За угодою продаж вказаної частини будинку вчинено за 3500руб., які ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 . Угода та передача грошей засвідчена ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та головою квартального комітету №34 ОСОБА_9 . Угода була виконана фактично обома сторонами і з вказаного часу - з 03.07.1987р. - її батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стали володільцями цієї частини та усього домоволодіння. Володіючи на праві приватної власності усім домоволодінням, батьки об`єднали обидві частини житлового будинку, обладнали його одним входом, користувалися та доглядали весь житловий будинок. У 2009 році на замовлення її батька ОСОБА_2 ВАТ «Дніпрогаз» виконано роботи з переобладнання системи газопостачання усього житлового будинку в єдину систему та обладнано один газовий прилад у кухні. Вона як дочка проживала та користувалася разом з батьками усім житловим будинком та зареєстрована за вказаною адресою з 30.06.1981 р. Жодних спорів з приводу придбання чи володіння їх сім`єю цією частиною домоволодіння за весь час, з 03.07.1987р. і до тепер, не малось. Її батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті усім домоволодінням, у тому числі, і вказаною його частиною, продовжували володіти його дружина ОСОБА_3 та вона - їх дочка ОСОБА_1 . Її мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті матері 06.06.2022 р. вона як єдина спадкоємиця першої черги прийняла спадщину, у тому числі, частину домоволодіння, яка на праві приватної власності, хоча і зареєстрована за ОСОБА_5 , належала її батькам. Прийняте нею спадкове майно, зокрема, складалося з усього домоволодіння АДРЕСА_1 . Перша частина домоволодіння належала її батькам, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.07.1962 р. нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори, та укладеного батьком ОСОБА_2 з продавцем - ОСОБА_6 21.07.1962р. частина домоволодіння АДРЕСА_2 зареєстрована в КП «Дніпропетроське бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за ОСОБА_2 . Друга частина домоволодіння належала її батькам, як нажита за час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного батьком ОСОБА_2 03.07.1987р. з ОСОБА_4 - онуком та єдиним спадкоємцем померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 . На зазначену першу частину домоволодіння 08.09.2023 р. після смерті матері державним нотаріусом Другої дніпровської державної нотаріальної контори їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом із реєстрацією її права приватної власності в Державному реєстрі речових прав, на другу частину домоволодіння нотаріус не може видати таке свідоцтво, оскільки право приватної власності її батьків на цю частину не оформлено та не зареєстровано належним чином. Спору про право зазначеною частиною домоволодіння немає, однак ухвалення судового рішення за цією заявою є єдиною можливістю як для реалізації її спадкових прав, так і для ефективного способу судового захисту її майнових прав. Титульний власник іншої половини домоволодіння ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , його дружина ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , їх єдина дочка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , єдиний син ОСОБА_13 та єдиний онук ОСОБА_5 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 . Будучи єдиним спадкоємцем після смерті бабусі ОСОБА_11 , ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, і хоча, і не оформив її та не мав правовстановлюючого документу, проте розпорядився нею 03.07.1987р. на користь її батька ОСОБА_2 . У зв`язку з відсутністю у ОСОБА_4 правовстановлюючого документу на прийняту ним спадщину, угода ОСОБА_4 та її батька ОСОБА_2 щодо купівлі-продажу частини домоволодіння була укладена у простій письмовій формі. Угоду фактично виконали обидві її сторони, проте зазначена обставина, а саме, відсутність у продавця правовстановлюючого документа є перешкодою для визнання дійсною цієї угоди купівлі-продажу у порядку, передбаченому ст.ст.47, 227 ЦК України 1963р. Таким чином, встановлення факту володіння батьками на праві приватної власності придбаною ними у шлюбі другою частиною домоволодіння повністю відповідає дійсним обставинам як про наміри та дії усіх учасників угоди, так і про наслідки цих дій. Після передачі грошей фактичному спадкоємцю за придбану частину, з 03.07.1987р. усе домоволодіння перебувало у користуванні та володінні її батьків, які проявили себе як власники усього домоволодіння, у тому числі, і придбаною 03.07.1987р. частиною, об`єднавши в одне ціле дві половини житлового будинку та усі його системи комунального призначення.

Представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради Кузюр О., в судовому засіданні просила залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, посилаючись на те, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельні ділянки, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємців переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Так, частина домоволодіння по АДРЕСА_1 , не увійшли до складу спадщини після смерті одного з батьків заявниці, оскільки юридично, а ні спадщину, а ні реєстрацію права власності вони не оформляли. Свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 не оформлено. Заявниці, відповідно до змісту заяви до нотаріусом було пояснено, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю права власності батьків заявниці на дану частину домоволодіння, не оформлено та не зареєстровано відповідно до норм законодавства. Отже, у Дніпровської міської ради наявні підстави, передбачені положеннями статті 1277 Цивільного Кодексу України для визнання спадщини після ОСОБА_5 відумерлою, так як у ОСОБА_1 відсутні докази того, що вона відноситься до кола спадкоємців, а інших доказів до суду не надано. У зв`язку з вищевикладеним Дніпровська міська рада вважає, що заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду, у зв`язку з тим, що є спір про право між міською радою та заявницею щодо майна померлого.

Заявниця ОСОБА_1 , в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просила її задовольнити, заперечували проти залишення її заяви без розгляду.

Заінтересована особа Друга дніпровська державна нотаріальна контора надала суду заяву про розгляд справи без участі її представника.

Вислухавши сторони по справі, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

При цьому, згідно із ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до змісту ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Натомість за ч.4 ст.315 ЦПК України, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, суддя залишає заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, без розгляду.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до п.17 вказаної Постанови ПВСУ №5 від 31 березня 1995 року суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.

Заяви про встановлення факту володіння будинком на праві власності не підлягають розгляду в порядку окремого провадження, якщо будівництво не було закінчено і будинок не був прийнятий в експлуатацію або його було збудовано самовільно (ст.105 ЦК) чи зареєстровано за іншою особою.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

З огляду на викладене, суд зазначає, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення таких фактів не пов`язане з наступним вирішенням спору про цивільне право, який під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається та пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить установити та з якою метою і причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту володіння частиною будинку на праві приватної власності на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , який залишився після смерті батька ОСОБА_2 .

Проте, заявниці, відповідно до змісту заяви нотаріусом було пояснено, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину домоволодіння АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю права власності батьків заявниці на дану частину домоволодіння, не оформлено та не зареєстровано відповідно до норм законодавства.

Суд зауважує, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно, але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1277 ЦК у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу 1 (одного) року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, відмову нотаріуса заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема, у зв`язку з відсутністю будь-яких правовстановлюючих документів на частину спірного будинку, а також, що встановлення факту належності права власності на нерухоме майно необхідне заявнику для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , на яку можуть мати право інші спадкоємці або територіальна громада, що, у свою чергу, свідчить про наявність спору про право, суд вважає за необхідне залишити заяву без розгляду, роз`яснивши заявнику право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є конкретні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в своїх рішеннях від 31.01.2019 року по справі № 467/430/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17.

Згідно ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи викладені положення закону та встановлені під час судового розгляду обставини, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту володіння частиною будинку на праві приватної власності підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 260, 294, 315, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту володіння частиною будинку на праві приватної власності залишити без розгляду.

Заявник, заінтересовані особи по даній справі мають право подати позов на загальних підставах.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Курбанова Н. М.

.