КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року місто Київ.

Справа № 753/23862/21

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1253/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2022 року (у складі судді Якусика О.В., повний текст було складено 31.08.2023)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном та порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки

ВСТАНОВИВ

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», у якому просив:

зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належним йому на праві спільної сумісної власності приміщенням загального користування - коридором п`ятого поверху багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинно встановленої перегородки з дверима біля квартири АДРЕСА_2 та привести за свій рахунок вказане приміщення загального користування до попереднього стану;

зобов`язати ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» з метою дотримання прав позивача на створення безпечних умов проживання виконати вимоги ГУ ДСНС України в місті Києві, зазначені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 20 серпня 2021 року № 345, здійснити демонтаж самочинно встановленої перегородки з дверима біля квартири АДРЕСА_3 та привести приміщення загального користування - коридор п`ятого поверху у відповідність до технічної документації багатоквартирного будинку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_4 та проживає разом зі своєю сім`єю. У квартирі АДРЕСА_2 поруч з квартирою позивача проживає відповідач ОСОБА_2 , який є власником даної квартири. У 2009 році ОСОБА_2 самовільно встановив перегородку у коридорі загального користування, що спричиняє перешкоди позивачу у вільному користуванні загальним коридором. На неодноразові зауваження відповідач не реагує. ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», де від 24 травня 2019 року складено акт обстеження місць загального користування п`ятого поверху в будинку та виявлено перепланування в коридорі, яке здійснене власником квартири АДРЕСА_2 шляхом встановлення перегородки з влаштуванням дверного прорізу. Встановлена перегородка порушує право спільної власності позивача, оскільки фактично зменшено розмір загального коридору.

Як зазначає позивач, він неодноразово звертався до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», про що було складено акти та приписи щодо демонтажу встановленої перегородки, проте відповідач свідомо ігнорує приписи.

На звернення позивача до Дарницького ГУ ДСНС України в місті Києві, він отримав відповідь від 05 серпня 2019 року №22/2377 про те, що Дарницьким ГУ ДСНС України в місті Києві проведено позапланову перевірку додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту території та приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 . За результатами перевірки виявлені порушення зазначені в акті від 26 липня 2019 року № 797 та приписі від 26 липня 2019 року.

05 вересня 2019 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» направила ОСОБА_2 припис, запропонувало ОСОБА_2 у термін до 05 жовтня 2019 року демонтувати самовільно влаштовану перегородку з дверима в коридорі загального користування, не передбачену проектом будівництва, привести коридор до попереднього стану за власні кошти.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним йому на праві спільної сумісної власності приміщенням загального користування - коридором п`ятого поверху багатоквартирного будинку « АДРЕСА_1 шляхом демонтажу самочинно встановленої перегородки з дверима біля квартири АДРЕСА_2 та привести за свій рахунок указане приміщення загального користування до попереднього стану.

У позові до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у сумі 908 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» витрати на правову допомогу у сумі 10 000 гривень.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 29 вересня 2023 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що рішення в оскаржуваній частині ухвалено всупереч вимог чинного законодавства та з порушенням норм матеріального і процесуального права. Суд не з`ясував повною мірою всі обставини справи та належним чином не обґрунтував своє рішення, а також не надав оцінку всім наявним доказам у справі.

Вважає, що позов ОСОБА_1 у частині його вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська- Житлосервіс» обґрунтований належним чином. У даному випадку, поряд з іншим, він базується на тому, що багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та утриманні у ТОВ «Ковальська- Житлосервіс», про що в матеріалах справи наявні докази.

Вказує, що наявність перегородки біля квартири АДРЕСА_2 , крім посягання на законне право ОСОБА_1 , як співвласника, безперешкодно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку, також порушує право Позивача на забезпечення безпечних умов проживання його та членів його сім`ї, в тому числі, малолітніх дітей. І дане право порушено внаслідок бездіяльності ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

Вказує, що позовні вимоги до кожного з відповідачів по своїй суті не є тотожними.

Посилаючись на встановлені обставини справи, вважає, що між цією бездіяльністю ТОВ «Ковальська- Житлосервіс», пов`язаною із невиконанням законних вимог Дарницького районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві, та наявністю до цього часу самочинно встановленої ОСОБА_2 перегородки з дверима біля його квартири існує причинно-наслідковий зв`язок.

Ігнорування законних вимог органу державного нагляду (контролю) з боку вказаного суб`єкта господарювання та вищевказана бездіяльність не залишили ОСОБА_1 іншого шляху задля вирішення цієї проблеми, окрім звернення до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс», з метою зобов`язати його для забезпечення прав Позивача на створення безпечних умов проживання виконати вимоги Дарницького районного управління ГУ ДСНС України у м. Києві, зазначені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 20.08.2021 № 345, а саме, здійснити демонтаж самочинно встановленої ОСОБА_2 перегородки з дверима біля квартири АДРЕСА_2 та привести приміщення загального користування у відповідність до технічної документації багатоквартирного будинку.

Зазначає що, враховуючи, що Дарницьке районне управління ДСНС України у м. Києві є територіальним органом, безпосередньо підпорядкованим ГУ ДСНС України у м. Києві, ОСОБА_1 просив суд залучити до участі в даній справі Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, як третю особу, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Позивача, оскільки рішення у справі може вплинути на права або обов`язки цього органу. Однак, не зважаючи на всі аргументи, висловлені з даного приводу стороною Позивача, суд необґрунтовано відхилив клопотання про залучення Головного управління ДСНС України у м. Києві до участі в цій справі в якості третьої особи (протокольна ухвала суду від 28.07.2022).

Вважає, що вищевказана обставина суттєво завадила об`єктивному вирішенню спору, оскільки посадові особи ДСНС України у м. Києві були позбавлені можливості взяти участь у судових засіданнях, надати пояснення по цій справі.

20 жовтня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив представника ТОВ "КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС" - ПОЛТАВСЬКА Н.В., яким просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Вказує, що Товариство не є суб`єктом, який порушив право ОСОБА_1 щодо спільної сумісної власності на приміщення загального користування у будинку. Також Товариство не є будівельною організацією, що має право на проведення монтажних та демонтажних робіт у будинку АДРЕСА_1 . В даній позовній заяві доведення вчинення порушень майнових прав Позивача з боку ТОВ «Ковальська-Житлосервіс»- відсутні.

Вказує, що за актом № 802 від 20.08.2021, на який посилається позивач, 20 серпня 2021 року державним інспектором з нагляду (контролю) у сфері пожежної техногенної безпеки в Дарницькому районі міста Києва старшим лейтенантом служби цивільного захисту Апальковим Дмитром Андрійовичем складено протокол КИ №028388/262 про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 175 КУпАП на ОСОБА_4 . За результатами розгляду вказаного протоколу була винесена постанова КИ № 023388/262 про накладення адміністративного стягнення, якою менеджера УД 6 Товариства ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу. Однак 26 грудня 2022 року Дарницьким районним судом по справі № 640/24964/21 ухвалене судове рішення, яким адміністративний позов задоволено частково, скасовано вказану постанову та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Звертає увагу, що в силу п. 2 ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» Товариство є виконавцем житлово-комунальних послуг, до обов`язків якого входить лише належний рівень надання (забезпечення) даних послуг власникам квартир у будинку. Будь-яких повноважень, щодо здійснення примусового впливу на власників квартир Товариству чинним законодавством не надано.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 28 вересня 2023 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу аргументує тим, що оскаржуване рішення незаконне через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що власник майна має право вимагати від третіх осіб усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном лише в разі здійснення ними перешкод у користуванні для цієї особи. Проте, ОСОБА_2 не встановлював перегородку та двері біля квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 30 вересня 2008 року № 1262 «Про затвердження актів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» станом на вересень 2008 року будинок, в якому знаходиться спірна перегородка з дверима вже було введено в експлуатацію та ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» почала здійснювати обслуговування даного будинку. А на час отримання ОСОБА_2 права власності на квартиру перегородка з дверима вже були встановлені. Враховуючи вищезазначене, ОСОБА_2 не є тією особою, яка порушила право Позивача на користування майном.

Зазначає, що надані докази, а саме акт обстеження ТОВ «Ковальська-Житлсервіс» від 24 травня 2019 року (далі - акт обстеження), припис ТОВ «Ковальська-Житлсервіс» від 28.05.2019 № 127 та лист від 07.10.2019 № 921 не є належними, допустимими та достатніми доказами здійснення будь-яких дій зі сторони ОСОБА_2 . У вказаному акті обстеження не зазначено яким чином обстеження підтверджує факт встановлення перегородки конкретною особою. Перегородка була встановлена більше ніж 10 років (про що також вказано і самим Позивачем в позовній заяві), тобто ще до моменту отримання ОСОБА_2 права власності на квартиру та фізичної можливості вчинення будь-яких дій з нерухомим майном, а сам акт не містить посилань на докази, якими було встановлено, що більше ніж 10 років тому саме власник здійснив перепланування, в зв`язку з чим вказаний акт не може вважатись належним доказом підтвердження факту встановлення перегородки та дверей конкретною особою.

Судом першої інстанції під час розгляду справи не взято до уваги той факт, що спірна перегородка з дверима не спричиняє жодних порушень Правил пожежної безпеки в Україні та не створює небезпеки мешканцям будинку, що підтверджується Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 15 серпня 2022 року № 9968.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 . Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 . Представник ТОВ ««Ковальська-Житлосервіс» не прибув в судове засідання, був належно повідомлений про судовий розгляд, причину неявки суду не повідомив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є відповідно власниками квартир АДРЕСА_5 і АДРЕСА_3 .

Листом від 04 серпня 2021 року № 101/5486/04 Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація повідомила, що будинок АДРЕСА_1 передано в експлуатацію ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

Відповідно до акту ТОВ «Ковальська-Житлсервіс» від 24 травня 2019 року встановлено, що власник квартири АДРЕСА_3 в коридорі загального користування п`ятого поверху здійснив перепланування, шляхом встановлення перегородки з влаштуванням дверного прорізу.

28 травня 2019 року № 127 ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» винесла припис власнику квартири АДРЕСА_3 , запропонувавши протягом тридцяти днів з моменту отримання даного припису відновити з приведенням до попереднього стану відповідно до проектної документації та вимог Правил пожежної безпеки в Україні коридор загального користування.

08 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві заявою з проханням провести перевірку та притягнути до відповідальності керівництво ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

05 серпня 2019 року Дарницьке районне управління ГУ ДНС у м. Києві повідомило ОСОБА_1 про проведення позапланової перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту території та приміщень житлового будинку АДРЕСА_1 , підтвердження факту влаштування в місцях загального коридору перегородок з дверима, не передбачених проектом будівництва, однак факту перенесення комунікацій, шлейфів автоматичної пожежної сигналізації встановити не вдалося, у зв`язку з тим, що власник кв. АДРЕСА_2 не відчинив вхідні двері, система протипожежного захисту в житловому будинку знаходиться в працездатному стані.

05 вересня 2019 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» винесла припис-повідомлення власнику кв. АДРЕСА_3 та повідомила про необхідність у термін до 05 жовтня 2019 року демонтувати самовільно влаштовану перегородку з дверима в коридорі загального користування, не передбачену проектом будівництва, та привести коридор загального користування до попереднього стану за власні кошти.

У відповідь на припис-повідомлення ОСОБА_2 повідомив ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», що встановлений конструктивний елемент (перегородка) не порушує прав власників інших квартир, додатково забезпечує власника та мешканців кв. АДРЕСА_2 право на охорону та захист житла, враховуючи, що в кв. АДРЕСА_5 розташовано офісне приміщення, а в будинку хостели.

Листом від 07 жовтня 2019 року № 921 ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернулась до ОСОБА_2 з вимогою демонтажу перегородки в місцях загального користування.

Дарницьким РУ ГУ ДСНС України в м. Києві від 26 липня 2019 року складено акт № 797 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. Встановлено, що в загальних коридорах поверхів самовільно влаштовані перегородки з дверима, не передбачені проектом будівництва і які перешкоджають димовидаленню із коридорів в разі виникнення пожежі та вільного доступу до пожежних кранів.

Дарницьке РУ ГУ ДСНС України в м. Києві 26 липня 2019 року винесли припис ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» № 494; 22 березня 2019 року припис № 208 про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки; 24 липня 2020 року припис № 239; від 20 серпня 2021 року припис № 345.

20 серпня 2021 року Дарницьке РУ ГУ ДСНС України в м. Києві повідомило ОСОБА_6 про притягнення до відповідальності посадову особу, відповідальну за протипожежний стан приміщень житлового будинку.

20 серпня 2021 року Дарницьке РУ ГУ ДСНС України в м. Києві склало акт № 802 про те, що в загальних коридорах самовільно влаштовані перегородки з дверима, які не передбачені проектом, зокрема і на 5-му поверсі біля квартири АДРЕСА_2 .

Приписи і акти не оскаржувалися і є чинними.

Судом досліджено статут ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», план будинку з поверхами, фотографії приміщення.

Судом також встановлено, що між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та співвласниками будинку АДРЕСА_1 укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 29 травня 2020 року.

Відповідно до пункту 6 умов цього договору, кожен із співвласників зобов`язаний дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкту нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників та/або учасників відносин у сфері житлово-комунальних з управління.

Пунктом 7 цього договору управитель наділений правом вимагати від співвласників, зокрема, дотримання правил пожежної безпеки.

Згідно з Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 15 серпня 2022 року № 9968 встановлено, що перегородкою відгороджено частину коридору перед квартирою АДРЕСА_2 . В тамбурі, що утворений шляхом встановлення перегородки перед квартирою АДРЕСА_2 , розташований короб, в якому розташовані витяжні канали, транзитом проходять трубопроводи інженерних мереж без встановленої запірно-регулюючої арматури. Шлейфи автоматичної пожежної сигналізації та шахти димо видалення розташовані в коридорі на п`ятому поверсі будинку, при встановленні перегородки шлейфи не переносились.

Відповідно до цього висновку, при встановленні перегородки втручання в несучі конструкції будинку не виявлені, в тамбурі, що утворений шляхом встановлення перегородки розташовані витяжні канали, транзитом проходять трубопроводи інженерних мереж без встановленої запірно-регулюючої арматури. При повному відкриванні дверей кв. АДРЕСА_5 та дверного полотна, що встановлений в перегородці перед кв. АДРЕСА_2 між дверними полотнами залишається простір, що не заважає вільному виходу з квартири АДРЕСА_5 . В тамбурі відсутні шахти димовидалення, вони розташовані в приміщенні коридору, а тому можливо зазначити, що встановлення перегородки перед кв. АДРЕСА_2 не заважає димовидаленню.

Задовольняючи позов частково, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_2 , будучи співвласником допоміжних приміщень у будинку, самовільно без погодження встановив перегородку біля квартири АДРЕСА_3 , яка належить йому на праві власності, чим створив перешкоди позивачу та порушив право ОСОБА_1 на користування спільним майном. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», суд дійшов висновку, що Відповідач-2 не є співвласником місць загального користування у будинку, а є організацією, яка надає житлово-комунальні послуги по обслуговуванню будинку, перешкод власнику у користуванні і розпорядженні його майном не чинила, між позивачем як співвласником і споживачем та ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» наявні зобов`язальні правовідносини, які виникли на підставі укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, і який не покладає на управителя обов`язку, який позивач просить зобов`язати виконати у позовній заяві. За таких обставин суд не вбачав підстав для задоволення позовних вимог до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

Дослідивши наявні в справі письмові докази, колегія суддів встановила, що вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними, а висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам Закону

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

У рішенні Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року в справі № 4-рп/2004 зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (частина перша статті 355 ЦК України).

Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (частина друга статті 369 ЦК України).

У статті 376 ЦК України зазначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 07 червня 2017 року № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» до таких робіт відносяться лише роботи з заміни існуючих заповнень віконних, балконних та дверних блоків. Всі інші роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, виконання яких передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - потребує дозволу на виконання будівельних робіт.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідач ОСОБА_2 всупереч вимог законодавства України, без отримання дозволу органів місцевого самоврядування та експлуатуючої будинок організації, а також без згоди інших мешканців квартир відповідного будинку, встановив перегородку з дверима у коридорі загального користування п`ятого поверху будинку, чим створив позивачу перешкоди в користуванні спільним майном.

Відповідачем не доведено при розгляді справи наявність у нього відповідних дозвільних документів, згоди власників інших (сусідніх) квартир цього будинку на установлення спірної перегородки з дверима.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що перегородка була встановлена більше ніж як 10 років тому, тоді як право власності на квартиру відповідач отримав у 2011 році, колегія суддів не приймає, оскільки доказів цьому відповідачем суду не надано. Крім того колегія суддів враховує те, що у відзиві до позовної заяви ОСОБА_2 вказував, що право власності на квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , біля якої і побудована спірна перегородка, отримано на підставі свідоцтва на право власності від 15.09.2009 року.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_2 є першим і єдиним власником квартири АДРЕСА_2 у цьому будинку; технічною документацією на будинок (планом поверху V) не передбачено наявності цієї перегородки; перегородкою відгороджено частину коридору виключно перед квартирою АДРЕСА_2 та у ній влаштовано дверний проріз, в якій встановлений металевий дверний блок; доступ до приміщення тамбуру перед квартирою АДРЕСА_2 є лише у ОСОБА_2 (єдиний хто має ключі від дверного блоку в перегородці)

Щодо доводів позивача про невірний висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», то вони не ґрунтуються на встановлених судом обставинах, щодо встановлення перегородки саме ОСОБА_2 , тобто в його інтересах, оскільки він сам посилається на те, що така перегородка забезпечує додатковий захист його квартири від стороннього посягання на його майно. При цьому , відповідач ОСОБА_2 не враховує, що оскільки внаслідок встановлення такої перегородки зменшується загальна площа спільного майна, то відповідно без згоди позивача останній не мав права на таке зменшення, а крім того позивач посилався іще і на ризики пожежної безпеки.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (пункт 6 частини другої статті 7), так і умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком обов`язок дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм, покладений саме на споживача.

Пунктом 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17травня 2005 року № 76, встановлено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Виконання зазначених робіт виконавцем послуг з подальшим відшкодуванням вартості цих робіт власником, здійснюється лише у разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів.

ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» не є співвласником місць загального користування у будинку, а є організацією, яка надає житлово-комунальні послуги по обслуговуванню будинку, перешкод власнику у користуванні і розпорядженні його майном не чинила, між позивачем як співвласником і споживачем та ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» наявні зобов`язальні правовідносини, які виникли на підставі укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, і який не покладає на управителя обов`язку, який позивач просить зобов`язати виконати у позовній заяві.

А тому посилання позивача на те, що будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі та утриманні у ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» не спростовують висновків суду. Як вірно зазначив суд першої інстанції позивачем не доведено і матеріали справи не містять достатніх доказів, які б підтверджували погіршення технічного стану жилого будинку в цілому внаслідок влаштування перегородки на п`ятому поверсі будинку, а отже можливість (обов`язок) виконання робіт з приведення приміщення п`ятого поверху до попереднього стану управителем ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

Суд вірно встановив, що позивач не довів порушення його прав з боку товариства, оскільки останнє не встановлювало перегородку, не проявляло бездіяльності, оскільки складало відповідні акти, та направляло приписи відповідачу ОСОБА_7 . Та обставина, що фізична особа не відреагувала на такі приписи не може бути підставою для вчинення товариством дій по руйнуванню майна співвласника будинку, якого суд за результатами розгляду даної справи вірно зобов`язав усунути порушення.

Слід зазначити, що доводи скарги про те, що вимоги до відповідачів висувались з різних підстав, до одного, щодо порушення права спільної власності, а до іншого щодо порушення правил пожежної безпеки правового значення для висновку про задоволення позову лише до одного з відповідачів не має, оскільки порушником прав позивача є саме та особа, яка встановила самовільну перегородку і ефективним способом захисту буде саме зобов`язання власника такої перегородки зобов`язати її знести за власний рахунок.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Ураховуючи вищезазначене, суд першої інстанцій, дослідивши належним чином надані докази та встановивши дійсні фактичні обставини у справі, дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині вимог до ОСОБА_2 та про відмову у задоволенні позову в частині вимог до ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».

Також адвокат Ліляков Олексій Анатолійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив здійснити роподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката в апеляційному суді.

Відповідно до вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-6 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу надано Договір №11-2022 про надання правової допомоги від 08 липня 2022 року (том 2, а.с. 63-65), Акт № 1 приймання передачі послуг від 28 вересня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 заплатив за послуги:

- 1 000 грн за надання правничої допомоги та консультацій з юридичних питань

- 3 000 грн за підготовку та подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги. (том 2, а.с 85).

Акт № 2 приймання передачі послуг 23 січня 2024 року відповідно до якого ОСОБА_1 заплатив за послуги:

- 2 000 грн за підготовку відзиву на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 ;

- 1 000 грн за ознайомлення в київському апеляційному суді з матеріалами цієї цивільної справи;

- 2 000 грн за представництво інтересів позивача у судовому засіданні від 30.01.2024 року у Київскьому апеляційному суді;

- 300 грн за підготовку клопотання до Київського апеляційного суду про приєднання доказів до матеріалів справи (том 2, а.с. 153).

Копії квитанції від 28.09.2023 року серії 03 ААВ №3211451 та від 23.01.2024 року серії 03 ААВ № 3211453 ( том 2 а.с. 154-155).

Крім того, представником позивача надана копія Ордеру серії АІ № 1468101 на надання правової допомоги ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді (том 2, а.с. 61).

У Рішенні по справі «Белоусов проти України» (Заява №4494/07) ССГІЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені. Такий же висновок ЄСПЛ викладений у рішенні по справі «Савін проти України» (Заяви №34725/08):

«96. Суд зазначає, що, хоча заявник ще не оплатив адвокатські послуги, він зобов' 'язаний оплатити їх відповідно до договірних зобов`язань. Як вбачається з матеріалів справи, пан Крістенко представляв заявника протягом усього провадження у Суді, а тому має право вимагати оплати його послуг за договором. Відповідно Суд вважає ці витрати «фактичними».

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі частково задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційним судом не було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 на користь позивача не підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу за підготовку та подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Також аналізуючи послугу « ознайомлення в Київськогму апеляційному суді з матеріалами справи), колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у справах № 756/2114/17 і № 911/3386/17 підготовка справи в суді не вимагає великого обсягу юридичної й технічної роботи в разі незмінності правової позиції сторони у судах попередніх інстанцій, з огляду на що, не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу учаснику справи в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права, бо позивач не міг бути необізнаним із позицією відповідача, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи й доводи, якими відповідач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача не змінився з моменту розгляду справи в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, суд вважає адекватним і розумним розміром витрат на правничу допомогу, що можуть бути стягнуті з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 5 300 грн із 9 300 заявлених.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 грудня 2022 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в апеляційному суді 5 300 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених статтею 389ЦПК України.

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська