КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року

справа № 361/5731/18

провадження № 22-ц/824/2807/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Вакуленко А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа: Друга броварська державна нотаріальна контора

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М., справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Друга броварська державна нотаріальна контора, про визнання права на спадкування та усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

В обґрунтування позову посилалась на те, що за власний рахунок провела похорони ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що на день смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом та вели спільне господарство. Позивач зареєстрована в АДРЕСА_1 , проте постійно проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 , так як остання із 1998 року хворіла та проживала сама, близьких родичів у неї не було, тільки відповідач, але вона постійно проживала в російській федерації та відмовилася приїздити та доглядати за ОСОБА_3 . ОСОБА_3 оформила заповіт на все своє майно на ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є дочкою та внучкою позивача. Заповіт посвідчений від 27 грудня 2007 року, але з невідомих причин не був внесений до єдиного реєстру. Будинок по АДРЕСА_2 , який належав померлій ОСОБА_3 , зайняли родичі відповідача, а позивача з дочкою та внучкою з будинку прогнали. З огляду на викладене, позивач просить визнати право на спадкування у четверту чергу за законом за ОСОБА_1 після спадкодавця ОСОБА_3 та усунути від права на спадкування ОСОБА_6 після померлої ОСОБА_3 .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позовних вимог.

Вимоги обґрунтовані тим, що згідно довідки Семиполківської сільської ради ОСОБА_1 за власний рахунок провела похорони ОСОБА_3 та на день смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом та вели спільне господарство.

Стверджує, що ОСОБА_7 доглядала за померлою, оскільки остання проживала сама, близьких родичів у неї не було. Апелянт вважає, що нею доведено факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 та позивач має право на спадкування за законом.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із відсутності доказів на підтвердження того, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом останніх п`яти років до часу відкриття спадщини склалися відносини, що притаманні сім`ї. Оскільки підстав для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 немає, тому вимоги про усунення від права на спадкування спадкоємця другої черги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не є спадкоємцем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 про, що складений відповідний актовий запис № 16 та Виконавчим Комітетом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки, виданої Семиполківською сільською радою від 13 травня 2015 року, ОСОБА_3 на день своєї смерті постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_2 , та на день смерті була зареєстрована одна.

Відповідно до довідки, виданої Семиполківською сільською радою від 10 серпня 2015 року, ОСОБА_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 та постійно проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 відповідно до акту обстеження від 08.08.2015 року з 1998 року та по даний час.

Актом про встановлення факту проживання за адресою: в АДРЕСА_2 від 08 серпня 2015 року депутатом Семиполківської сільської ради Грошак Н.Ф. в присутності сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 встановлено, що буд. АДРЕСА_2 належить на праві особистої власності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вищезазначеному будинку проживає з 1998 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 проживає в будинку без реєстрації та веде особисте господарство, утримує будинок в належному стані, сплачує комунальні послуги.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_5 і ОСОБА_10 до Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, треті особи: ОСОБА_6 та Броварська районна державна нотаріальна контора, про визнання дійсним заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно, відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Вищенаведене судове рішення від 30 березня 2018 року залишене без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 22 серпня 2018 року.

У вищевказаних судових рішеннях суд прийшов до висновку про відсутність підстав для визнання дійсним заповіту ОСОБА_3 від 27 грудня 2007 року, посвідчено секретарем Будищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області Басюра Оксаною Іванівною, згідно якого ОСОБА_3 на випадок смерті все своє майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 , земельні ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ № 108023 площею 0,2500 га, серія НОМЕР_2 площею 0,3311 га, серія ЯБ № 006528 площею 0,4500 га, заповідала ОСОБА_5 та ОСОБА_10 .

Із копії спадкової справи 02-14 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , видно, що ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_10 подали заяви про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, видане управлінням записів актів цивільного стану міста Калуги, російська федерація.

Відповідно до листа Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області від 23.06.2020 року, 16.06.2015 року відкрита спадкова справа №348/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , за заявою ОСОБА_6 , якою вона прийняла спадщину після смерті сестри. Свідоцтва на спадщину після смерті ОСОБА_3 на її ім`я не видавались. 12.02.2020 року за №89/2020 відкрита спадкова справа після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та була зареєстрована за адресою: російська федерація, АДРЕСА_3 . Спадщину прийняла її дочка ОСОБА_2 заявою від 12.02.2020 року №256.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 711/348/17 вказано на те, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення зі спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, наявність взаємних прав та обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 554/14633/15-ц (провадження № 61-9952св18) та від 21 березня 2019 року в справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18).

Встановлено, що місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстроване у АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала в АДРЕСА_2 , та на день смерті була зареєстрована одна.

Суд першої інстанції вірно виходив із того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження проживання ОСОБА_1 із померлою ОСОБА_3 щонайменше п`ять років до смерті останньої.

Покази свідків свідчать лише про періодичне відвідування спадкодавця ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції вірно зазначав, що обставини щодо надання допомоги та піклування позивачем про ОСОБА_3 , а також факт поховання останньої не підтверджує обставин проживання однією сім`єю протягом 5 років до дня смерті

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Акт про встановлення факту проживання проживання позивача разом із ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданий депутатом Семиполківської сільської ради Грошак Н.Ф., не може бути беззаперечним доказом на підтвердження вказаного.

Посилання апелянта на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2018 року, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 серпня 2018 року (справа № 361/8918/15) про визнання дійсним заповіту та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на нерухоме майно є необґрунтованим. Обставина проживання позивача разом із ОСОБА_3 не була предметом дослідження у вказаній справі.

Отже, встановивши відсутність належних та допустимих доказів про те, що позивач і спадкодавець вели спільний побут і мали взаємні права та обов`язки, що вони проживали однією сім`єю протягом п`яти років на день відкриття спадщини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для вимог про визнання права спадкування за законом.

Враховуючи відсутність підстав для визнання позивача спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_3 , суд першої інстанції вірно визначив, що вимоги про усунення від права на спадкування спадкоємця другої черги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не є спадкоємцем.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді