КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5355/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Паська Станіслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року у складі судді Ковбасюк О.О.,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Першої київської державної нотаріальної контори про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсними,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом про визнання недійсними заповіту, складеного 20.02.1985 від імені ОСОБА_3 , та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13.03.86 на користь ОСОБА_1 .

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10.07.2023 в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

13.07.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Пасько С.А. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 44 500 грн та 138 грн витрат на поштові відправлення документів по справі.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10.07.2023 у справі у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, однак при ухваленні судового рішення судом не вирішено питання щодо розподілу понесених відповідачем судових витрат, про стягнення яких відповідачем було заявлено у відзиві на позов від 27.08.2022, письмових поясненнях від 07.09.2022 та у заяві від 09.12.2022.

Додатковим рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 138 грн.

Не погодившись з указаним додатковим рішенням представник відповідачки подав апеляційну скаргу, в якій посилався на те, що районний суд без заперечень сторони на які покладається обов`язок відшкодування витрат у порушення ст. 137 ЦПК України зменшив їх розмір.

Також скаржник посилався й на висновки викладені в постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 607/14338/19-ц, відповідно до якої розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Крім того, представник відповідачки зокрема звертав увагу на постанови Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 873/244/21, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/17.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У відповідності до частин 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам додаткове рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до 3 ч. 1, ч. 3ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, повноваження адвоката Паська С.А. підтверджуються:

свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 3921/10 від 19.03.2009, яке видане Київською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури на підставі рішення № 185 від 19.03.2009 (а.с. 218);

ордером серії КС N 314911 від 27.08.2020 (а.с.217);

договором про надання правової допомоги адвокатом (а.с. 215).

Згідно з п. п. 4.1 договору сторони погодили, що оплата за цим договором здійснюється замовником виконавцю в розмірі, яка встановляється замовнику у відповідних актах виконаних робіт, де обраховується обсяг виконаних робіт, в тому числі супутніх, по суду кожної інстанції, з розрахунку 1 000,00 грн./год. роботи.

Відповідно до акту № 1 виконаних робіт до договору від 27.08.2020 загальна вартість виконаних адвокатом робіт складає 44 500 грн (а.с. 216).

Згідно вказано акту адвокатом відповідачці надано наступні послуги :

-усна консультація, вивчення документів - 3 год.;

-підготовка і подання заяви від 01.02.2022 особисто через канцелярію суду - 1,5 год.;

-вивчення законодавства УРСР, профільної практики Верховного Суду, підготовка і подання відзиву на позов від 27.08.2022 з додатками особисто через канцелярію суду - 6 год.;

-підготовка і подання заяви від 29.08.2022 особисто через канцелярію суду - 3 год.;

-підготовка пояснень від 07.09.2022 для подання в судовому засіданні - 2 год.;

-підготовка і подання пояснень від 13.10.2022 особисто через канцелярію суду - 3 год.;

-підготовка заяви від 09.12.2022 для подання в судовому засіданні - 0,5 год.;

-підготовка і подання з метою отримання відповіді для суду адвокатського запиту до КНП "Фтизіатрія" - 1 год.;

-підготовка і подання з метою отримання відповіді для суду адвокатського запиту до Управління нотаріату ЦМУЮ МЮ м. Києва - 1 год.;

-підготовка і подання для отримання відповіді запиту до Київського держнотархіву на прийомі особисто з відповідачкою згідно зі ст. 8 Закону України "Про нотаріат" - 3 год.;

-підготовка і подання для отримання відповіді запиту до Першої київської держнотконтори на прийомі особисто з відповідачкою згідно зі ст. 8 Закону України "Про нотаріат" - 3 год.;

-прибуття для участі в судовому засіданні 07.02.2022 - 2 год.;

-прибуття для участі в судовому засіданні 07.09.2022 - 2 год.;

-прибуття для участі в судовому засіданні 31.10.2022 - 2 год.;

-прибуття для участі в судовому засіданні 09.12.2022 - 2 год.;

-прибуття для участі в судовому засіданні 27.02.2023 - 2 год.;

-прибуття для участі в судовому засіданні 27.04.2023 - 2 год.;

-прибуття для участі в судовому засіданні 20.06.2023 - 2 год.;

-прибуття для участі в судовому засіданні 10.07.2023 - 2 год.;

-прибуття та отримання в суді копії Рішення після виготовлення повного тексту - 1,5 год., що разом складає 44,5 год. х 1 000 грн = 44 500 грн.

Згідно положень ч. 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 5, ч. 6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підставі наведеного, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до приписів ч. 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи дане питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Крім того, у постанові від 25.07.2023 у справі № 340/4492/22 Верховний Суд у складі колегії судів Касаційного адміністративного суду зазначив, що наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення виключно для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу, однак, не впливає на обов`язок суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Вирішуючи питання про відшкодування на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір даних витрат не є співмірним зі складністю даної справи та обсягом наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн та 138 грн витрати, пов`язаних із поштовим відправленням документів по справі.

При цьому колегія суддів погоджується з посиланням районного суду на позицію, наведену у постанові Об`єднаної Палати Верховного суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, згідно з якою витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені, як це встановлено ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Отже, розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, суд має враховувати, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 137 ЦПК України й він не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах третій - п`ятій статті 141 ЦПК України.

При цьому таке застосовування не є тотожним застосовуванню судом критеріїв, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України, де обов`язковою умовою є наявність клопотання іншої сторони.

До подібного правового висновку дійшов й Верховний Суд у постанові від 12 січня 2023 року у справі № 908/2702/21.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі положень ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - без змін.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення додаткового рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Паська Станіслава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: