Справа № 161/286/24
Провадження № 2-о/161/102/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Ленічевої Н.М.,

представника заявника - Жегестовської К.Г.,

заінтересованої особи - ОСОБА_1 ,

представника Органу опіки та піклування Луцької міської ради - Шульгана Ф.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Орган опіки та піклування Луцької міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2024 року заявник звернувся до суду із цією заявою.

Заява обґрунтована тим, що заявник з 10 січня 2023 року перебуває у шлюбі із ОСОБА_1 , від якого вони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Саме ОСОБА_1 має ще двох дітей від попереднього шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник вказує, що всі вищенаведені діти перебувають на його утриманні, оскільки рідний батько ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ухиляється від сплати аліментів на них.

У своїй заяві заявник не зазначає будь-якої конкретної мети встановлення юридичного факту, а також яке саме значення він має для нього, але просить суд встановити факт перебування на його утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судовому засіданні представник заявника просила суд задовольнити заяву.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала.

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечив.

Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, з таких міркувань.

Частинами першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2)перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5)проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8)смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року № 161/853/19.

Всупереч вищенаведеному, у своїй заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник не навів мету, задля якої він бажає встановити цей факт, а також виникнення, зміна чи припинення яких саме його особистих чи майнових права залежать від встановлення судом факту перебування на його утриманні трьох дітей.

У тексті своєї заяви заявник в загальному вказав, що для нього цей факт «має юридичне значення», але в чому саме полягає це значення не розкрив.

В ході усного слухання справи представником заявника та заінтересованою особою - дружиною заявника ОСОБА_1 було повідомлено, що заявник наразі проходить військову службу по мобілізації.

З наведеного суд робить висновок, що справжньою метою подання цієї заяви заявником є намагання ним створити передумови для звільнення з військової служби по мобілізації на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

При цьому до участі у цій справі в якості заінтересованої особи заявником не було залучено відповідну військову частину, в якій він проходить військову службу, адже рішення у цій справі безпосередньо впливає на права та обов`язки цієї особи.

Суд підкреслює, що при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі заявником. Суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди заявника залучати інших заінтересованих осіб до участі у справі та зобов`язується вирішити справу за тією заявою, що пред`явлена, і стосовно тих осіб, які зазначені у ній (див. постанову Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року №449/1352/15-ц).

Отже, не залучення заявником всіх заінтересованих осіб, зокрема військову частину, в якій він проходить військову службу, є окремою підставою для відмови у задоволенні цієї заяви.

Додатково суд вважає за необхідним зазначити, що згідно частини третьої статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

У частині третій статті 16 ЦК України визначено, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Отже, приховування позивачем справжньої мети для подання цієї заяви, а також замовчування ним передумов подання такої заяви, зокрема для звільнення його з військової служби по мобілізації під час дії воєнного стану за сімейними обставинами, та незалучення всіх заінтересованих осіб до участі у справі, свідчить про зловживання ним правом, що є підставою для відмови у захисті цивільного права та інтересу особи на підставі частини третьої статті 16 ЦК України.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки заявник не зазначив мету з якою він просить суд встановити факт перебування на його утриманні трьох дітей, враховуючи, що він не залучив до участі у справі військову частину, в якій він проходить військову службу по мобілізації, а також зловживає своїм правом не повідомляючи суду дійсні причини подання цієї заяви, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.268 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Орган опіки та піклування Луцької міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 06 лютого 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк