ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 609/766/22Головуючий у 1-й інстанції Харлан М.В.
Провадження № 22-ц/817/215/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

секретар - Сович Н.А.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Притули Оксани Богданівни на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 9 листопада 2023 року та додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року, ухвалені суддею Харлан М.В. у цивільній справі №609/766/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 1/2 частини ринкової вартості траспортного засобу марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 у розмірі 427753,87 грн., визначеному висновком судової автотоварознавчої експертизи, а також 1/2 частину банківського вкладу (депозиту) із нарахованими відсотками, який розміщений у АТ КБ ПриватБанк.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 24 липня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 9 листопада 2023 року. 9 березня 2021 року на автомобільному аукціоні Copart в США сторонами за спільні кошти у сумі 13800,00 доларів США було придбано вищевказаний транспортний засіб, який 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 без згоди позивачки відчужив на користь третіх осіб. Крім цього, на початку 2021 року ОСОБА_1 перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 уклав з АТ КБ ПриватБанк договір банківського вкладу (депозиту), на виконання умов якого відповідачем було внесено спільно набуті з позивачкою грошові кошти в сумі 20000,00 доларів США.

Таким чином, враховуючи вказані обставини та презумпцію спільної сумісної власності подружжя спірний транспортний засіб та депозитний рахунок є спільною сумісною власністю сторін та підлягає поділу між ними.

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 6 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя 1/2 частини банківського вкладу (депозиту) з нарахованими відсотками, який розміщений у АТ КБ ПриватБанк залишено без розгляду.

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 9 листопада 2023 року позов задоволено.

В порядку поділу майна подружжя стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частки траспортного засобу марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 427753,87 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3624,64 грн судових витрат по оплаті судової експертизи та судового збору у розмірі 4277,53 грн.

Повернуто ОСОБА_2 зайво сплачений судовий збір в розмірі 1897,74 грн.

Додатковим рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Притула О.Б. просить рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 9 листопада 2023 року та додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 22 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки висновок експерта №СЕ-19/120-23/1980-АВ від 24 березня 2023 року, який взяв до уваги суд першої інстанції, є недопустимим доказом. У матеріалах справи наявна копія митної декларації та інші документи, які свідчать про придбання спірного автомобіля, його експлуатацію та отримання ним пошкоджень в результаті ДТП у США. Зі світлин з сайту CARFAX вбачається, що спірний автомобіль на момент його придбання та продажу 18 серпня 2022 року мав пошкодження. До моменту продажу відновлювальних робіт кузова, двигуна, ходової автомобіля не проводилось. Однак, у висновку експерт зазначив, що станом на 18 серпня 2022 року транспортний засіб відновлено. Крім цього, експерт під час складення висновку не використав необхідних для цього довідників.

У відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Варода П.Б. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказує, що висновок експерта №СЕ-19/120-23/1980-АВ від 24 березня 2023 року містить детальний опис проведених дій у відповідності до чинних нормативно-правових актів, відповідає Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а тому такий висновок є належним та допустимим доказом. Суд першої інстанції правильно встановив вартість транспортного засобу на дату його продажу. Спірний автомобіль мав технічні несправності та потребував заміни та капітального ремонту двигуна, ремонту насоса високого тиску гідротрансформатора та заміну блоку управління коробкою передач, що було враховано експертом під час проведення експертизи. В свою чергу, вартість відчуженого траспортного засобу згідно договору є значно нижчою його ринкової вартості.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Притули О.Б., яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника ОСОБА_2 - адвоката Вароди П.Б., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини справи.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 24 липня 2014 року, який розірвано рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 02 листопада 2022 року.

За час спільного проживання у шлюбі сторонами 09 березня 2021 року на автомобільному аукціоні «Copart» Сполучених Штатів Америки було придбано транспортний засіб марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який 01 жовтня 2021 року був зареєстрований у територіальному сервісному центрі МВС №2641 за відповідачем ОСОБА_1 , що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, сформованого 29 серпня 2022 року, копією платіжного доручення в іноземній валюті (МТ103 вихідних через SWIFT) від 10 березня 2021 року на суму 7200 доларів США.

Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Івано-Франківській області на виконання ухвали Шумського районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2022 року направлено копії документів, які слугували підставою реєстрації транспортного засобу марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , зокрема: інвойс від 09 березня 2021 року № 31515141, документ, що підтверджує вартість перевезення товару, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ( НОМЕР_3 , сертифікат відповідності №165819 виданий ПП «АЄС Стандарт» та додаток до сертифікату відповідності № UA.013.186832-21, форми МД-2, МД-6 (акт огляду), посвідчення митниці серії №IF №0054836 від 20 травня 2021 року, відомості про експертне дослідження транспортного засобу, внесенні до електронного реєстру від 30 вересня 2021 року, заява №324067484 від 30 вересня 2021 року про реєстрацію транспортного засобу, платіжні документи (квитанції), які засвідчують оплату адміністративних послуг № ПН4102, ПН 4107 від 30 вересня 2021 року.

Як вбачається з відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Тернопільській області №31/19-В-90аз від 09 вересня 2023 року на адвокатський запит, згідно даних ЄДР МВС автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, 2016 р.в., кузов НОМЕР_1 з 01 жовтня 2021 року по 18 серпня 2022 року був зареєстрований за ОСОБА_1 .

Згідно копії договору купівлі - продажу №6141/2022/3341852 від 18 серпня 2022 року, відповідач ОСОБА_1 (продавець) відчужив автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, 2016 року випуску, VIN НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та передав його у власність ОСОБА_3 (покупцю). Ціна транспортного засобу за домовленістю сторін склала 150000 грн.

З копії розписки вбачається, що відповідач ОСОБА_1 09 квітня 2022 року отримав від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 150000 грн. за продаж транспортного засобу марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Актом огляду транспортного засобу від 04 квітня 2022 року ФОП ОСОБА_4 встановлено, що автомобіль марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 має технічні несправності та потребує ремонту у виді : заміни або капітального ремонту двигуна; ремонту насоса високого тиску гідротрансформатора; заміни блоку управління коробкою передач.

Згідно акту здачі приймання робіт (надання послуг), наданого 29 серпня 2022 року ФОП ОСОБА_4 вбачається, що вартість ремонтно відновлюваних робіт автомобіля марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , виконаного на замовлення ОСОБА_3 становила 212 452,32 грн.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/120-23/1980-АВ від 24 березня 2023 року, середня ринкова ціна автомобіля «TOYOTA HIGHLANDER», 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , станом на 22 березня 2023 року, без його огляду, ймовірно становить 971 965,00 грн; ринкова вартість автомобіля «TOYOTA HIGHLANDER», 2016 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (VIN) НОМЕР_1 , з урахуванням того, що «… під час експлуатації автомобіля було виявлено істотний дефект у його технічному стані…», станом на 18 серпня 2022 року ймовірно становить 855507,74 грн. Дати відповідь на запитання «на скільки зменшиться ринкова вартість вищевказаного транспортного засобу з урахуванням пошкоджень на дату продажу» не можливо.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (частини перша, четверта статті 65 СК України).

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Отже, вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Встановивши, що сторони придбали автомобіль марки TOYOTA, модель HIGHLANDER, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , під час перебування в зареєстрованому шлюбі і що ОСОБА_1 відчужив даний траспортний засіб без згоди позивачки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в такому випадку позивачка має право на грошову компенсацію половини вартості спірного автомобіля.

При цьому, визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд правильно виходив з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя, визначається виходячи з дійсної вартості даного транспортного засобу на час розгляду спору, визначеної у висновку експерта № СЕ-19/120-23/1980-АВ від 24 березня 2023 року, тобто 855 507,74 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експерта №СЕ-19/120-23/1980-АВ від 24 березня 2023 року є недопустимим доказом, він суперечить іншим наявним у матеріалах справи доказам, які свідчать про те, що автомобіль був придбаний у технічно несправному стані, з технічними пошкодженнями, які не усунуті на час продажу цього автомобіля, однак, у висновку експерт зазначив, що станом на 18 серпня 2022 року транспортний засіб відновлено, колегія суддів оцінює критично та зазначає наступне.

Із змісту висновку експерта вбачається, що істотні дефекти у технічному стані транспортного засобу необхідність заміни або капітального ремонту двигуна; ремонту насоса високого тиску гідротрансформатора; заміни блоку управління коробкою передач експертом враховано і з їх урахуванням визначено ринкову вартість спірного автомобіля станом на 18.08.2022 року.

При цьому колегія суддів враховує, що саме такі технічні несправності спірного транспортного засобу були зафіксовані 4 квітня 2022 року ФОП ОСОБА_4 в акті огляду, який наданий суду відповідачем ОСОБА_1 та прийнятий до уваги при проведенні експертизи.

Докази наявності в автомобіля будь-яких інших пошкоджень у проміжку часу між 4 квітня 2022 року та моментом його продажу 18.08.2022 року матеріали справи не містять.

Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 29.08.2022 року про виконані у спірному автомобілі ремонтні роботи не спростовує висновку експертизи про вартість спірного автомобіля станом на момент його відчуження 18.08.2022 року, так як зазначені в цьому акті роботи проведені на замовлення нового власника після відчуження автомобіля відповідачем.

Таким чином, висновок експерта не суперечить іншим наявним у матеріалах справи доказам, а узгоджується із ними.

Доводи апеляційної скарги про те, що експерт під час складення висновку не використав необхідних для цього довідників, прийняв до уваги технічні показники, відмінні від наявних у спірному автомобілі, зокрема, оцінював подібний автомобіль із потужністю двигуна 249 кінських сил, в той час як у спірному автомобілі потужність двигуна складає 270 кінських сил, колегія суддів також оцінює критично та зазначає, що суд першої інстанції шляхом допиту у судовому засіданні експерта Кудрова А.К. зясував усі розбіжності щодо оцінки технічних характеристик оцінюваного транспортного засобу та його порівняння з аналогічними. Оскільки відповідач відчужив транспортний засіб та не надав його для проведення оцінки, тому експертом визначено і судом вірно взято до уваги ринкову вартість подібного за своїми технічними характеристиками автомобіля, з врахуванням тих технічних недоліків, які були встановлені станом на квітень 2022 року.

Відповідач власної оцінки спірного транспортного засобу не надав, а зазначена у договорі купівлі-продажу при його відчуженні ціна не відповідає ринковій вартості.

Із урахуванням того, що інші доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому колегією суддів враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги щодо скасування додаткового рішення зводились лише до того, що додаткове рішення підлягає скасуванню у звязку з відсутністю підстав для задоволення позовних вимог, відповідно відсутні підстави для відшкодування позивачці витрат на правничу допомогу.

Оскільки колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог та їх задоволення, тому відсутні підстави для перерозподілу судових витрат та скасування додаткового рішення про стягнення на користь позивачки витрат на правничу допомогу.

Рішення суду першої інстанції, а також додаткове рішення є законним та обгрунтованим, підстав для їх скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Притули Оксани Богданівни залишити без задоволення.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 9 листопада 2023 року та додаткове рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 9 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Храпак Н.М.