Справа № 932/1040/23
Провадження № 2/932/239/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в якій позивач просив суд, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNHDGR від 22.09.2008 у розмірі 1 745,56 доларів США, яка складається з 1 745,56 доларів США 3% річних від простроченої суми.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилався на те, що 22.09.2008 між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNHDGR відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 20 600,00 доларів США на умовах визначених вказаним договором та з кінцевим терміном повернення до 22.09.2013.

Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 05.05.2011 (справа №2-381/2011), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNHDGR від 22.09.2008 у розмірі 251 581,57 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з усіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном розташований на земельній ділянці площею 5 760 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнуто судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

З огляду на те, що станом на лютий 2023 року умови договору щодо повернення отриманих в кредит коштів не виконані, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом про стягнення санкцій передбачених ст.625 ЦК України, розмір яких, за період з 23.02.2019 по 23.02.2022, становить 1 745,56 доларів США.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 21.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником позивача, заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На її адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Проте конверт повернувся на адресу суду 31.01.2024 з відміткою про закінчення терміну зберігання, оскільки адресат відсутній за встановленою адресою.

Інших відомих місць проживання чи перебування відповідача судом не встановлено.

Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Так, судом встановлено, що згідно з копією заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05.05.2011 (справа №2-381/2011), в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №DNHDGR від 22.09.2008 у розмірі 251 581,57 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з усіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном розташований на земельній ділянці площею 5 760 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнуто судовий збір у розмірі 1 700,00 грн. та 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення.

Відповідно до розрахунку штрафних санкцій передбачених ст. 625 ЦК України їх розмір, за період з 23.02.2019 до 23.02.2022, становить 1 745,56 доларів США.

Також до позову, позивачем, додано: виписку з рахунку; копію кредитного договору; копію паспорту; копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб; копію статуту; копію довіреності.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 ЦК України, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Таким чином, з ухваленням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу, у 2011 році, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із положенням статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що для застосування ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин, необхідно правильно визначити певні обставини, а саме дату початку нарахування 3% річних та пені, дату фактичного виконання рішення (повернення боргу), докази перерахування боржником коштів в рамках виконання судового рішення, проведення виконавчих дій щодо примусового стягнення коштів і т.д.

Однак позивачем ці факти у встановленому порядку суду не доведено. Так, суду не повідомлена інформація про стан виконання заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 05.05.2011 (справа №2-381/2011), чи виконано воно боржником фактично, чи ні; чи перераховувались кошти на його виконання боржником чи виконавцем тощо.

Отже, виходячи з того, що позивачем, на підтвердження доводів щодо існування, не виконаного, грошового зобов`язання, не надано жодного належного доказу (як-то: доказів відсутності виконавчого провадження або у разі його наявності відсутності перерахованих, у його межах, коштів), заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Тобто, за наявності судового рішення про стягнення коштів, для застосування конструкції норми ст.625 ЦК України, обов`язковим є надання доказів відсутності на виконанні виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення, оскільки його реалізація впливає на розмір суми, яка є передумовою для нарахування штрафних санкцій за його невиконання.

Надана позивачем виписка по рахунку не свідчить про відсутність виконавчого провадження та стягнення коштів у його межах, крім того, її не можливо ідентифікувати з борговими зобов`язаннями виниклими на підставі кредитного договору № DNHDGR, оскільки останній не містить посилання на вказаний розрахунковий рахунок.

Таким чином, позивачем не доведено правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних витрат, тому слід дійти висновку про необґрунтованість позовних вимог.

З огляду на викладене, у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ