УХВАЛА

31 січня 2024 року

м. Київ

справа № 2-880/09

провадження № 61-693ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.

розглянув касаційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Ямполець Ірини Сергіївни на постанову Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у справі за заявою акціонерного товариства «Кристалбанк» про заміну сторони його правонаступником, у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів у справі № 2-880/09, стягувач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», боржник - ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року акціонерне товариство «КристалБанк» (далі - АТ «Кристалбанк») звернулось до суду з заявою про заміну сторони (стягувача) публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») на його правонаступника - АТ «Кристалбанк» у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчих листів, виданих на примусове виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2009 року у справі № 2-880/09 відносно ОСОБА_1 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року заяву АТ «КристалБанк» про заміну стягувача у виконавчих листах залишено без задоволення.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року апеляційну скаргу АТ «Кристалбанк» задоволено. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким заяву АТ «Кристалбанк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на його правонаступника - АТ «Кристалбанк» у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчих листів, виданих на примусове виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2009 року по справі № 2-880/09 відносно боржника ОСОБА_1

01 грудня 2023 року АТ «КристалБанк» звернулось до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «КристалБанк» судовий збір, що сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 2 684 грн.

Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року заяву АТ «КристалБанк» про ухвалення додаткового рішення у справі № 2-880/09 задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ «КристалБанк» судовий збір, що сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 2 684 грн.

11 січня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Ямполець І. С. подала до Верховного Суду касаційну скаргу через систему «Електронний Суд», а 13 січня 2024 року - поштовим відправленням, в яких просить поновити строк на касаційне оскарження, зазначені судові рішення скасувати й залишити в силі судове рішення першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Перевіривши підстави пропуску строку на касаційне оскарження, врахувавши, також, дату оприлюднення повного тексту постанови Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень, суд вважає, що заявлене клопотання про поновлення цього строку підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи касаційних скарг колегія суддів дійшла наступних висновків.

Доводи касаційних скарг та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції було допущено порушення норм процесуального права, які передбачені статтею 411 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України, передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним й обґрунтованим.

Згідно з вимогами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційні скарги є необґрунтованими та у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм права, зокрема, пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2009 року у справі № 2-880/09 було стягнуто, зокрема зі ОСОБА_1 , на користь ВАТ «Всеукраїнський банк розвитку» кредитну заборгованість у розмірі 980 262 грн 77 коп.

На виконання зазначеного судового рішення першої інстанції від 03 жовтня 2011 року було видано виконавчий лист.

26 жовтня 2011 року відносно боржника ОСОБА_1 Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (далі - Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції) відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2.

Постановою від 24 жовтня 2012 року старшого державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції Хаблова В. М., відповідно до постанови від 19 жовтня 2012 року во начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області Трояновського С.С. про передачу матеріалів виконавчого провадження, матеріали виконавчого провадження ВП № НОМЕР_2 передані з Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області.

Постановою державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції від 10 квітня 2012 року відносно боржника ОСОБА_1 також відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

Постановою від 20 серпня 2018 року старшого державного виконавця Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції, Конюхова В. А., відповідно до постанови заступника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої - начальника управління ДВС ГТУ юстиції у Харківській області від 16 серпня 2012 року № 76 про передачу матеріалів виконавчого провадження, матеріали виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1, передані з Київського ВДВС Харківського міського управління юстиції до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області.

Разом із цим, 04 липня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та АТ «Кристалбанк» укладений Договір про відступлення прав вимоги № 24436, відповідно до умов якого, AT «Кристалбанк» набуло всіх прав кредитора за кредитними операціями, переданими йому згідно з Додатком № 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 04 липня 2019 року № 24436.

04 липня 2019 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та АТ «Кристалбанк» укладений Договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами, визначеними в Додатку № 1 до нього, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М. О., зареєстрованого за № 1230.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74, 75) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, дійшла висновку про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, статтею 334 ГПК України (статтею 442 ЦПК України), з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу (стаття 55 ЦПК України). У такому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України (статті 55 ЦПК України). У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині п`ятій статті 334 ГПК України (статті 442 ЦПК України).

Аналогічні висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2022 року у справі № 34/425 (провадження № 12-69гс21).

Крім того, у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що заміна будь?якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Ураховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони у справі (стягувача у виконавчому документі), є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Отже, задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з судом апеляційної інстанції та вважає, що передання кредитором своїх прав іншій особі є правонаступництвом і звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України, а тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про задоволення заяви АТ «Кристалбанк» про заміну сторони виконавчого провадження.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Щодо оскарження додаткової постанови Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року суд дійшов наступних висновків.

За положенням статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, за подання апеляційної і касаційної скарг на судові рішення.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, що при зверненні до суду апеляційної інстанції АТ «Кристал Банк» сплатило судовий збір у розмір 2 684 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною тринадцять статті 141 ЦПК України, у разі, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року апеляційну скаргу АТ «Кристалбанк» задоволено. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 липня 2023 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким заяву АТ «Кристалбанк» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено стягувача ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на його правонаступника - АТ «Кристалбанк» у виконавчих провадженнях №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчих листів, виданих на примусове виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23 січня 2009 року по справі № 2-880/09 відносно боржника ОСОБА_1 .

Відтак, оскільки при прийнятті зазначеної постанови судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про стягнення судового збору, тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про ухвалення додаткової постанови у цій справі та задоволення заяви АТ «Кристал Банк».

Отже доводи касаційних скарг не спростовують висновку суду апеляційної інстанції та не впливають на його законність й обґрунтованість, є лише незгодою заявника зі змістом судових рішень.

При цьому Верховний Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Правильне застосовування норм ЦПК України є очевидним й не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо незаконності та неправильності судового рішення.

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки, касаційні скарги є необґрунтованими, а правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись частиною четвертою, шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Ямполець Ірини Сергіївни про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити представнику ОСОБА_1 - адвокату Ямполець Ірині Сергіївні строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Ямполець Ірини Сергіївни на постанову Харківського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року та додаткову постанову Харківського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року у справі за заявою акціонерного товариства «Кристалбанк» про заміну сторони його правонаступником, у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів у справі № 2-880/09, стягувач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», боржник - ОСОБА_1 відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарг матеріалами направити особі, яка подала касаційні скарги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара