Справа № 524/8663/23
Провадження №2/524/716/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участю секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що є спадкоємцем після померлого батька ОСОБА_3 .

До складу спадкового майна входить 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належить померлому на праві спільної часткової власності.

У процесі оформлення своїх спадкових прав на вказане майно позивачу стало відомо, що на квартиру накладено арешт.

Посилаючись на те, що арешт квартири порушує її права, просить суд зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер обтяження: 1740157, обтяження зареєстровано 04 березня 2005 року реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення,30, 05.01.2004, Державна виконавча служба Автозаводського управління юстиції.

Ухвалою судді від 16.11.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження

Ухвалою суду від 11.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 надали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув, просив справу розглянути без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибула повторно по невідомій суду причині, про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомила.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши матеріапли справи, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною дочкою відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 29.07.2022 року, згідно якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , та змінила прізвище на « ОСОБА_8 », (а.с. 8,9,10).

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу, відповідачу ОСОБА_2 та батькові позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради від 15.02.2001 року (а.с. 12).

Спір між співласниками квартири як за життя ОСОБА_3 , так і після його смерті щодо визначення часток - відсутній, а отже частки у власності на квартиру є рівними.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Родинні відносини між ОСОБА_3 та позивачем підтверджено наявними у матеріалах справи вказаними раніше документами, та не заперечувалися сторонами у справі.

З метою оформлення спадкових прав, ОСОБА_9 звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Проботюк Ю.М. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька ОСОБА_3 . 20 грудня 2021 року приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Проботюк Ю.М. заведено спадкову справу №104/2021.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на нерухоме майно 1/3частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , був накладений арешт: реєстраційний номер обтяження: 1740157, обтяження зареєстровано 04 березня 2005 року реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення,30, 05.01.2004, Державна виконавча служба Автозаводського управління юстиції.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У ст. 321 ЦК України визначено правило непорушності права власності, а саме:

1. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

2. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

3. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Позивач має намір розпорядитися належним їй майном, а саме оформити спадщину після смерті матері, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Згідно із ч.2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Наведе свідчить про те, що безпідставне обтяження майна позивача, а саме нерухоме майно, яке належить позивачеві на праві спільної часткової власності, перешкоджає позивачеві, як власнику, у реалізації права власності, зокрема прав володіння, користування та розпорядження власністю.

Відповідачі не надали жодні належні і допустимі докази на спростування позову, наявності факту накладення арешту на законних для того підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

У відповідності до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи наведені обставини, які не були спростовані відповідачами, відсутність відкритого виконавчого провадження станом на час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Тому необхідно зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 1740157, обтяження зареєстровано 04 березня 2005 року реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення,30, 05.01.2004, Державна виконавча служба Автозаводського управління юстиції.

Сторони у справі не заявляли вимоги щодо відшкодування понесених ними будь-яких судових витрат.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 316, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 141, 142, 200, 258, 259, 263-265, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 1740157, обтяження зареєстровано 04 березня 2005 року реєстратором: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення,30, 05.01.2004, Державна виконавча служба Автозаводського управління юстиції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідачі: - ОСОБА_2 , року народження, РНОКПП, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; - Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , місцезнаходження: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Ігоря Сердюка, буд. № 43.

Повний текст рішення виготовлено 07 лютого 2024 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: