ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/183/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретарі- Жук В.М.

з участю представника Тернопільської обласної прокуратури Марцун А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.11.2023 року, ухвалене суддею Вийванком О.М., дата складення повного тексту 20.11.2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що нею як адвокатом у зв`язку з наданням правової допомоги ОСОБА_2 надіслано два адвокатських запити від 11.04.2023 року та від 21.04.2023 року до керівника Тернопільської окружної прокуратури стосовно кримінального провадження, внесеного до ЄДРДР № 0000161 від 07.02.2022 року, до яких додано докази наявності у адвоката Гриців О.Я. повноважень про надання правничої допомоги.

Керівником Тернопільської окружної прокуратури 27.04.2023 надано відповідь адвокату Гриців О.Я.

Однак, адвокат Гриців О.Я. вважала, що вказана відповідь прокурора на адвокатський запит не містить усієї запитуваної інформації, тому вона звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду та рішенням суду від 17.07.2023 зобов`язано Тернопільську окружну прокуратуру повторно розглянути адвокатські запити Гриців О.Я. від 11.04.2023 та 21.04.2023 з урахуванням правової позиції, наданої судом у рішенні, оскільки Тернопільською окружною прокуратурою здійснено неналежний розгляд адвокатських запитів.

Адвокат Гриців О.Я. вважала, що відповідачем порушено гарантоване ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» професійне право, чим заподіяно їй, як значну моральну шкоду, зокрема: внаслідок неправомірних дій відповідача, адвокат вимушена нести вагомі втрати немайнового характеру, пов`язані з приниженням престижу та ділової репутації, що були викликані неможливістю отримати необхідну інформацію та надати належну правничу допомогу клієнту; висвітлення позивача перед клієнтом як неспроможного належним чином захистити права та інтереси, що ймовірно позбавляє можливості в подальшому надавати правову допомогу клієнту; вчинені відповідачем перешкоди виконання договірних зобов`язань перед клієнтом, стали наслідком моральних страждань, адже з огляду на неспроможність реалізувати професійне право адвоката більш як з десятирічним стажем, позивач позбавлена можливості підтримувати не тільки власний високий професійний рівень, але й рівень адвокатури України.

Позивач зазначила, що незаконні дії відповідача потягли за собою погіршення стосунків між адвокатом та клієнтом і пошкодили нормальні життєві зв`язки, оскільки, як наслідок, позивач вимушена докласти окремі зусилля не тільки для відновлення свого порушеного права, але й визначення іншого способу захисту інтересів клієнта.

Тому, просила стягнути з відповідача в її користь 50000 грн моральної шкоди, завданої приниженням ділової репутації.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.11.2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Тернопільської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15.11.2023 року незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та постановити нове, яким задоволити позов. Ділова репутація є одним із найважливіших немайнових благ як фізичної, так і юридичної особи. Оскільки завдяки діловій репутації можна оцінити ділові якості, надійність, дотримання взятих на себе зобов`язань, а стосовно фізичних осіб і моральні характеристики особи. Тому наразі приділяють багато часу, уваги й сил формуванню позитивної ділової репутації. Неправомірні дії відповідача завдали непоправної шкоди її діловій репутації, а тому вимоги щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню.

Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що очікує понести судові витрати на правничу домогу в апеляційному суді у розмірі 20000 грн., які просить стягнути з відповівдача в її користь.

У відзиві на апеляційну скаргу Тернопільська обласна прокуратура просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами спричинення їй моральної шкоди.

Крім цього, Тернопільська обласна прокуратура не є належним відповідачем, так як відповідно до вимог ст. 1176 ЦК України у разі наявності підстав для відшкодування шкоди, завданої незаконним діями органів прокуратури, таку шкоду відшкодовує держава.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася.

Заслухавши пояснення представника Тернопільської обласної прокуратури Марцун А.А., яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, ознайомившись з матеріалами справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

ОСОБА_1 є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР № 00004, виданим 26.08.2016 на підставі рішення Ради адвокатів Тернопільської області від 02.08.2013 № 7.

11.04.2023 року адвокатом Гриців О.Я. надіслано адвокатський запит керівнику Тернопільської окружної прокуратури, у якому адвокат з посиланням на статтю 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" у зв`язку з наданням правової допомоги ОСОБА_2 просила повідомити, ким був вручений 29.09.2022 року ОСОБА_2 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДРДР № 0000161 від 07.02.2022, а також вказати місце такого вручення.

21.04.2023 року адвокатом Гриців О.Я. повторно подано адвокатський запит у зв`язку з ненаданням вичерпної відповіді на адвокатський запит від 11.04.2023, у якому вона просила вказати місце вручення 29.09.2022 року ОСОБА_2 обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄДРДР № 0000161 від 07.02.2022.

До адвокатських запитів адвокатом було додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ТР № 00004 та копію ордера про надання правничої (правової) допомоги серії ВО № 1048571 від 29.03.2023 року.

Керівником Тернопільської окружної прокуратури 27.04.2023 року надано відповідь, в якій зазначено, що адвокатський запит з приводу місця вручення копії обвинувального акту обвинуваченій ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000161, а також з інших питань, розглянуто.

З`ясовано, що процесуальним керівником прокурором Савельєвим Ю.В. надано відповідь щодо вручення обвинувального акту під розписку ОСОБА_2 листом за реєстраційним номером 50-86-3390 вих-23 від 05.04.2023.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі № 500/2310/23 зобов`язано Тернопільську окружну прокуратуру повторно розглянути адвокатські запити Гриців Ольги Ярославівни від 11.04.2023 та 21.04.2023 з урахуванням правової позиції, наданої судом у рішенні, оскільки Тернопільською окружною прокуратурою здійснено неналежний розгляд адвокатських запитів.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

У відповідності зі ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

За змістом пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків тощо. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз`яснень, приведених в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органами прокуратури, визначені статтею 1176 ЦК України. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем не доведено, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача їй завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини відповідача в заподіянні шкоди.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Як зазначає Верховний Суду постанові від 10.04.2019 року у справі №464/3789/17, судам слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

З викладеного випливає, що сам факт визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити, в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Враховуючи, що права ОСОБА_1 поновлені рішенням адміністративного суду від 17.07.2023 року, зважаючи на незначний проміжок часу, який потрібен був для відновлення прав позивачки, а також те, що відшкодування моральної шкоди не повинно приводити до безпідставного збагачення заявника, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Крім цього, колегія суддів погоджується з наведеною у відзиві на апеляційну скаргу позицією Тернопільської обласної прокуратури про те, що належним відповідачем у даній категорії справ є держава. Однак, враховуючи, що позовні вимоги є недоведеними, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду з цих підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що неправомірні дії відповідача завдали неправомірної шкоди діловій репутації позивача, а тому вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню, колегія суддів оцінює критично, оскільки такі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують. Позивачкою не доведено факту спричинення їй моральних страждань, які б могли слугувати підставою для відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться фактично до доводів позовної заяви, яким суд першої інстанції надав оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 лютого 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.