УХВАЛА

07 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 686/9073/22

провадження № 61-10417св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року у складі колегії суддів: Гринчука Р. С., Костенко А. М., Спірідонової Т. В.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що він із ОСОБА_2 (дівоче прізвище - ОСОБА_5 , після шлюбу - ОСОБА_6 ) з 20 лютого 2003 року по 25 січня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося двоє дітей, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У період шлюбу, 03 липня 2003 року, ОСОБА_2 отримала від Хмельницької міської ради земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0134, площею 0,10 га, для будівництва і обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель. 18 лютого 2008 року ОСОБА_2 отримала земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0026, для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0316 га.

Вказані земельні ділянки розміщені за адресою: АДРЕСА_1 , на якій сторони збудували житловий будинок, загальною площею 417,3 кв. м, житлового площею 109,3 кв. м, право власності на який оформлено на ім`я ОСОБА_2 .

02 серпня 2021 року ОСОБА_2 та її батько ОСОБА_3 з нотаріусом ОСОБА_9 , без добровільної та безумовної згоди позивача, шляхом обману, отримали в нього заяву (дозвіл) на відчуження згаданого житлового будинку, а пізніше без згоди позивача відчужили також земельну ділянку з кадастровим номером :18:001:0134 шляхом укладення оспорюваних договорів дарування на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Зазначив, що договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0134, набутої ОСОБА_2 у період шлюбу, на користь її батьків укладено без письмової згоди позивача, у зв`язку з чим такий договір є недійсним.

Відповідну згоду на відчуження житлового будинку позивач надав за умови подальшого дарування житла їх спільним із ОСОБА_2 дітям.

Однак відповідачі його обманули, оскільки після оформлення своїх прав на будинок та отримання дозволу органу опіки та піклування на відчуження майна на користь дітей будинок дітям не подарували.

Крім того, ОСОБА_2 не виконала своєї обіцянки не звертатися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей у зв`язку з тим, що позивач надав згоду на відчуження житлового будинку на користь дітей.

ОСОБА_1 стверджував, що договір дарування будинку підлягає визнанню недійсним через «дефект волі», оскільки укладення ним договору не було добровільним, його згода була умовною, до його укладення спонукали обставини обману зі сторони відповідачів.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 02 серпня 2021 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , а також договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 02 серпня 2021 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року у складі судді Мазурок О. В. відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Залишаючи без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 , місцевий суд вказав на те, що підставою для визнання недійсним правочину, який укладається під впливом обману, є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів в її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. На цій підставі суд першої інстанції дійшов до висновку, що зі сторони позивача не надано доказів тому, що спірні договори дарування було укладено з застосуванням обману відповідачів, та без вільного волевиявлення позивача ОСОБА_1 .

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Рішення місцевого суду оскаржено в апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 .

Визнано недійсним, укладений 02 серпня 2021 року між ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями

АДРЕСА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г.

Визнано недійсним, укладений 02 серпня 2021 року між ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0134, площею 0,0884 га (0,0152 га - малоповерхова забудова, 0,0732 га - малоповерхова забудова), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г. Г.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 , будучи співвласником житлового будинку, що у АДРЕСА_1 , загальною площею 417,3 кв. м, житловою площею 109,3 кв. м, титульне право власності на який ОСОБА_10 набула на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 серпня 2010 року, з моменту формування спірної земельної ділянки площею 0,0884 га з кадастровим номером :18:001:0134, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що розташована за вказаною адресою, набув також право спільної сумісної власності і на частину спірної земельної ділянки, на якій розміщено спірний житловий будинок, на що нотаріус при посвідченні оспорюваного договору дарування земельної ділянки уваги не звернув.

Таким чином, на момент укладення оспорюваного договору дарування земельної ділянки з кадастровим номером :18:001:0134, її частина, на якій розташовано будинок, що у АДРЕСА_1 , загальною площею 417,3 кв. м, на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_1 , нотаріальну згоду якого на відчуження приватним нотаріусом Твердохліб Г. Г. не було відібрано відповідно до вимог частин другої, третьої статті 65 СК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2023 року ОСОБА_3 подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року та залишити в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 січня 2023 року.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував статтю 120 ЗК України без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заявник зазначав, що звертаючись до суду першої інстанції з позовною заявою, ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження того, що він є співвласником будинку АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що під час проведення 18 серпня 2010 року реєстрації права власності на житловий будинок ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) діяла за його письмовою згодою, як титульний власник житлового будинку, що є їх спільною сумісною власністю. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 серпня 2010 року за ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ) зареєстровано право приватної власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 з розміром частки 1/1. Волевиявлення ОСОБА_1 (заява) про згоду на укладення правочину щодо спірного житлового будинку було висловлено ним та оформлено 02 серпня 2021 року приватним нотаріусом Твердобхліб Г. Г.

Крім того, ОСОБА_1 ніколи не заперечував щодо укладення договору дарування земельної ділянки, а даючи згоду на укладення такого договору, позивач фактично визнав, що ніяких заперечень щодо цього у нього не було.

Провадження у суді касаційної інстанції

08 серпня 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

29 листопада 2023 року, у зв`язку зі звільненням у відставку судді Верховного Суду ОСОБА_13 , у касаційному провадженні № 61-10417св23, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Суддею-доповідачем у зазначеній справі визначено Сердюка В. В., суддями, які входять до складу колегії, визначено Карпенко С. О. та Фаловську І. М.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, а тому призначає справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 34, 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 20 червня 2023 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи і персональний склад колегії суддів оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Сердюк
С. О. Карпенко
І. М. Фаловська