Справа № 289/1132/23
Номер провадження 2/289/39/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Кириленка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Науменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь 40900,81 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням, 8333,33 грн. страхового відшкодування, шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, 2461,70 грн. страхового відшкодування моральної шкоди та вирішити питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову зазначив, що 19.12.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з мотоциклом марки «Alfa», без реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок даної ДТП пасажир мотоцикла ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження. Позивач є особою, якій внаслідок ДТП було завдано шкоду здоров`ю, яка пов`язана з лікуванням, тимчасовою втратою працездатності та моральна шкода. На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На даний час триває судовий розгляд кримінального провадження №0000434, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок ДТП позивач зазнав шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідача.

29.06.2023 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не додержався порядку отримання страхового відшкодування, який визначений ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), так як із заявою про здійснення страхового відшкодування до відповідача не звертався, жодних документів для прийняття такого рішення не подавав, у зв`язку з чим підстави для звернення до суду у нього відсутні. Окрім того, позивачем не було надано документального підтвердження завершення кримінального провадження №0000434за фактом ДТП та прийняття рішення (вироку), яке набрало законної сили. Кримінальне розслідування триває і особу, винну у скоєнні ДТП, не встановлено. Окрім того, на його думку, розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн є необґрунтованим та явно завищеним, оскільки справа не є складною, виходячи з розміру позовних вимог, та слухається в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (а.с. 56-60).

03.08.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що право на відшкодування завданої шкоди виникає у потерпілого з моменту завдання такої шкоди. Рішення про здійснення страхового відшкодування може прийматись не лише з бігом 90-ти денного терміну, а й на підставі рішення суду, якщо спір розглядається в судовому порядку. Представник позивача звертає увагу суду на те, що сам факт наявності незавершеного кримінального провадження по факту ДТП та відсутності доказів вини особи, яка керувала транспортним засобом не свідчить про передчасність вимог позивача. Відсутність вироку суду відносно ОСОБА_2 не означає відсутність його вини для цивільно-правової відповідальності (а.с. 91-96).

В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи наявні заяви від представника позивача, а також третьої особи, в яких вони просять суд провести розгляд справи без їх участі, тому суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Предметом розгляду даного спору є відшкодування шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, в порядку страхового відшкодування. Ці правовідносини врегульовано нормами ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, статтею 3 цього Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

За статтею 6 Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 22 Закону визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Судом встановлено, що третя особа ОСОБА_2 згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000434 обвинувачується у тому, що 19.12.2020 близько 22:00 год., у нічний час, при задовільних дорожніх умовах, ОСОБА_4 , керуючи власним автомобілем «ВАЗ-210990-20», державний номер НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині вул. Купальна, що в м. Радомишль Житомирської області, де у зустрічному напрямку побачив мопед «Alpha ZS-50F» без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_3 , який виїхав на вулицю Купальну, з головної дороги вул. Карпенка в м. Радомишль. Під час руху, на ділянці вказаної вище вулиці в м. Радомишль Житомирської області, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ-210990-20», державний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, а саме: перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, (п.10.1) вказаних Правил, на дорозі із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, що можливо тільки лише для обгону та об`їзду перешкоди (п. 11.3) вказаних Правил, і своїми діями створив небезпеку для дорожнього руху, що загрожувала життю та здоров`ю громадян (п. 1.5) вказаних Правил, виїхав на зустрічну смугу вул. Купальної, де допустив зіткнення з мопедом «Alpha ZS-50F» без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_3 , який їхав у зустрічному напрямку, та вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення своїми односторонніми діями з вказаним автомобілем з моменту виникнення небезпеки для його руху.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир мопеда «Alpha ZS-50F», без реєстраційного номера - ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому обох кісток правої гомілки в середній третині із зміщенням уламків, які по своїй категорії відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_5 п.п. 1.5, 10,1 та 11.3 Правил дорожнього руху України, знаходяться у прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки та виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_1 тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 9-11).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21099», державний номерний знак НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО7105501, страховиком є діючий член МТСБУ (а.с. 12, 13). Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становила 260 000 грн. (а.с. 147).

Внаслідок отриманих під час ДТП травм ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради з 23.12.2020 по 10.02.2021 (а.с. 15, 16).

У постанові від 24.05.2023 по справі № 476/135/22 (провадження №61-2700св23) Перша судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що оскільки шкода, на яку посилається позивач, була завдана їй внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, то у разі встановлення обгрунтованості позовних вимог, заявлена у цій справі шкода, повинна бути відшкодована незалежно від встановлення вини особи, щодо якої розглядається кримінальна справа за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України.

До того ж у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №465/4287/15 (провадження №14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Таким чином, суд дійшов висновку про право позивача на отримання страхового відшкодування, оскільки встановлення вини у даному випадку не має значення для здійснення виплати.

Відповідно до пункту 23.1 ст. 23 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (пункт 24.1 ст. 24 Закону).

Аналогічну норму містить частина перша ст. 1195 ЦК України, яка передбачає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому, зокрема, додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 у період з 23.12.2020 по 10.02.2021 знаходився на стаціонарному лікування, у зв`язку з заподіянням йому тілесних ушкоджень, внаслідок ДТП, в результаті чого останній поніс витрати на лікування.

Згідно листа КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради, а також виписки та листка лікарських призначень в період з 23.12.2020 по 10.02.2021 ОСОБА_1 призначалися такі медичні препарати: Глікостерил Ф-10 500.0 12 шт. флаконів, Латрен 200.0 12 шт. флаконів, Соларгін 100.0 12 шт. флаконів, Левомак 20 шт. флаконів, Тулізід 20 шт. флаконів, Нікомекс 20 шт. ампул, Кокарніт 28 шт. ампул, Карбарутин 28 шт. ампул, Налбуфін 10 мг 2.0 2 ампули, Депіофен 2 шт. ампул, Дарсіл таблетки 20 шт. (а.с. 99, 101-106).

Як вбачається з виписки медичної картки стаціонарного хворого №16081 ОСОБА_1 , останньому 29.12.2020 накладено стержневий КДА на праву гомілку, та призначено лікувальні і трудові рекомендації: лікування у ортопеда травматолога, ЛФК ІІ-ІІ пер, перев`язки, догляд за КДА, рентген контроль через 1,5 місяці, повторний огляд через 1,5 місяці, Ротавіт кальціум форте по 1 таб 1 р/д протягом 1,5 місяці.

На підтвердження понесених витрат на лікування позивач надав оригінали чеків (а.с. 107-116) з яких вбачається:

1.21.01.2021 придбано Налбуфін 3 шт., Кейвер 1 шт., шприци 5 шт. (148,80 грн.);

2.24.12.2020 придбано Кетальгин 5 шт., шприц 1 шт., Тіамекс 2 шт. (379 грн.);

3.02.01.2021 придбано Глікостерил 1 шт., Латрен 1шт., Соларгін 6 шт., Кокарніт 2 шт., Карбарутин 1 шт., Нікомекс 2 шт., пакет «Вишиванка» - 1 шт. (648,32 грн.);

4.20.01.2021 придбано 3 пачки цигарок на суму 158,97 грн. (а.с. 107);

5.що чек від 2020 є неналежної якості, з якого неможливо встановити, які медичні препарати було придбано, в якій кількості та якого числа та місяця (а.с. 107);

6.05.01.2021 придбано Кейвер таблетки (81,25 грн.);

7.31.12.2020 придбано Налбуфін 3 шт., Кейвер таблетки (164,20 грн);

8.24.12.2020 придбано пластир хірургічний (21 грн.);

9.31.12.2020 придбано Абіфлокс 1 шт., Глікостерил 1 шт., Календули настойка 1 шт., Карбарутин 1 шт., Кокарніт 2 шт., Латрен 1 шт., Нікомекс 1 шт., пакет 1 шт., система ПР 2 шт., Соларгін - 1 шт., Тулізід 2 шт., шприци 5 шт. (1116,50 грн.);

10.оплату 23.12.2020 коштів в розмірі 343 грн. за аналізи;

11.25.12.2020 придбано Нікомекс 2 шт. (98,40 грн.);

12.що чек від 2020 на суму 153,60 грн. є неналежної якості, з якого неможливо встановити, які медичні препарати було придбано та якого числа та місяця;

13.20.01.2021 придбано Депіофен 1 шт., шприци 5 шт. (87,94 грн.);

14.26.12.2020 придбано пакет, Кокарніт 6 шт., Карбарутин 2 шт., Глікостерил - 1 шт. (302,30 грн.);

15.що, з якого неможливо встановити, які медичні препарати було придбано та якого числа та місяця на суму 57,20 грн.;

16.23.12.2020 придбано бинт 1 шт., пелюшку 1 шт. (202,60 грн.);

17.30.12.2020 придбано Налбуфін 3 шт., Новокаїн 1 шт. (106 грн.);

18.29.12.2020 придбано пелюшки 3 шт., пакет, перчатки, П/прип (130 грн.);

19.04.01.2021 придбано Кейвер на суму 81,25 грн.;

20.01.01.2021 придбано шприци 20 шт. на суму 58 грн.;

21.04.01.2021 придбано Кокарніт 2 шт. на суму 476,60 грн.;

22.чек від 23.12.2020 з якого вбачається, що було придбано медичних препаратів на суму 1334,26 грн., з яких, зокрема: Тулізід 2 шт., Левомак 2 шт., системи 2 шт., шприци 5 шт., Вата медична 1 шт., Септил плюс 1 шт., пакет майка «Вишиванка»;

23.було придбано медичні препарати на суму 410,94 грн., однак якого числа, місяці та року встановити неможливо: Бупівакаін 2 шт., голка 1 шт., катетер - 1 шт., система 1 шт., Натрія хлорид 4 шт., шприци 3 шт., перчатки 1 шт.;

24.31.12.2020 придбано Абіфлокс на суму 238,90 грн.;

25.01.01.2021 придбано Глікостерил 1 шт., Латрен 1 шт., Соларгін 2 шт., Карбарутин 1 шт., Кокарніт 6 шт., Тулізід 2 шт., Абіфлокс 2 шт., Лодиксем на суму 1467,18 грн.;

26. з якого неможливо встановити, які медичні препарати було придбано та якого числа та місяця на суму 240 грн.;

27.25.12.2020 придбано Абіфлокс 2 шт. на суму 483 грн.;

28.25.12.2020 придбано Глікостерил - 1 шт., Катрен 1 шт., Соларгін 1 шт., Кокарніт 6 шт., Карбарутин 6 шт., Тулізід - 1 шт., система 2 шт., шприци 8 шт., Новокаїн 1 шт. на суму 828,58 грн.;

29.29.12.2020 придбано пакет 1 шт., Абіфлокс 2 шт., система 1 шт., Тулізид 2 шт., Нікомекс 2 шт., Карбарутин 2 шт., Кокарніт 6 шт., Саргін 1 шт., Латрен 1 шт., Глікострел 1 шт. на суму 1308,90 грн.;

30.26.12.2020 придбано медичні препарати на суму 1313,90 грн., з яких Латрен 1 шт., Глікостерил 1 шт., Саргін 1 шт., Карбарутин 1 шт., Нікомекс 1 шт., Тулізід 1 шт., Абіфлокс 2 шт., пакет, на суму 1313,99 грн.

Судом встановлено, що позивачем понесено витрати пов`язані із лікуванням, які складають 11064,79 грн., що підтверджується відповідними чеками, довідками лікарів та випискою.

Вищезазначені чеки, які є нечитаємими, суд вважає неналежним доказами в розумінні положень ст. 77 ЦПК України.

Крім того суд зазначає, що позивачем не надано суду належних доказів, що відповідні лікарські засоби (чек на суму 410,94 грн. а.с. 111, Кейвер, Абіфлокс, Катрен, Саргін, Тіамекс, Кетальгін, Новокаїн, Вазитрен та ін.), а також лікарські препарати за товарними чеками від 28.12.2020 призначались ОСОБА_1 в період лікування. До того ж, суд звертає увагу на те, що позивачем придбано медичний препарат Налбуфін у кількості 8 ампул по 1 мл, за довідкою лікаря кількість вказаного препарату необхідно саме 2 мл 2 ампули, тому є обґрунтованими витрати лише на придбання в кількості, яка відповідає медичним призначенням.

Суд звертає увагу і на те, що чек від 20.09.2020 (а.с. 112) не можна вважати належними доказами понесення позивачем витрат на лікування у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень під час ДТП, оскільки остання мала місце 19.12.2020.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачеві було призначено лікування у листопаді 2021 року у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень під час ДТП, яка мала місце 19.12.2020, тому витрати за чеками (а.с. 114-116) є необгрунтованими.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача в частині стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з лікуванням підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 11064,79 грн.

Щодо стягнення страхового відшкодування за шкоду пов`язану з тимчасовою втратою працездатності та за шкоду пов`язану з лікуванням.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Позивач на момент ДТП офіційно був не працевлаштований та відповідно до матеріалів справи знаходився на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради з 23.12.2020 по 10.02.2021, тому у цей період позивач був тимчасово непрацездатним (а. с. 101).

У відповідності до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» розмір мінімальної заробітної плати на момент ДТП становив 5 000 грн.

Таким чином, розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності становить: 50 днів х 166,66 грн. (5 000,00 грн. х 1/30) = 8333,33 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц).

Згідно зі статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

З врахуванням фактичних обставин справи, характеру та обсягу спричинених моральних страждань, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, визначивши її розмір у сумі 969,91 грн. (5% від суми страхового відшкодування (11064,79 грн. + 8333,33 грн).

Щодо витрат на професійну правову допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога ОСОБА_1 у суді надавалася адвокатами адвокатського об`єднання «Всеукраїнський центр адвокатських розслідувань ДТП «Автопоміч» на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №3Д537/5336 від 18.09.2021.

На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги за вищевказаним договором надано до суду детальний опис робіт (наданих послуг) і їх вартість та всього витрачено 3 години вартістю 6000 грн. (а.с. 38).

Загальний розмір витрат на правову допомогу в сумі 6000 грн. підтверджений належними та допустимими доказами.

Беручи до уваги, що позов задоволено частково, а вказані вище витрати на правову допомогу є співмірними із складністю даної справи та наданими послугами, затраченим часом на надання таких послуг, та при цьому їх розмір відповідає критерію реальності, розумності, тому наявні підстави для стягнення таких витрат з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. При цьому суд враховує, що позов ОСОБА_1 фактично було задоволено на 39,4 % від заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку про відшкодування відповідачем таких витрат в розмірі 2364 грн., що становить 39,4 % від витрат на правову допомогу в розмірі 6000 грн.

Разом з тим, представник відповідача в своєму клопотанні про зменшення витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, зазначає, що вимога позивача про стягнення 6000 витрат на правову допомогу є необґрунтованою та явно завищеною, оскільки справа не є складною, виходячи з розміру позовних вимог. Також, представником позивача не надано жодних доказів понесення витрат на правничу допомогу.

Однак, суд критично оцінює зазначене твердження представника відповідача, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, Об`єднаною палатою Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19.

У Рішенні "ZUSTOVIC v. Croatia" (№27903/15) Європейський Суд з прав людини вказав, що заявник вважається таким, який поніс судові витрати, якщо він їх оплатив або був зобов`язаний оплатити внаслідок юридичного чи договірного зобов`язання (до прикладу, HaJnal v. Serbia, no. 36937/06, параграф 154, 19 червня 2012 року, пункт 109 рішення).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 258, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (місцезнаходження: пр-т Перемоги, 65, м. Київ, 03117, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), про відшкодування шкоди заподіяної каліцтвом - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, пов`язане з лікуванням у розмірі 11064,79 грн., страхове відшкодування, шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 8333,33 грн., страхове відшкодування моральної шкоди у розмірі 969,91 грн., а всього 20368,03 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2364 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь держави 1073,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Олег КИРИЛЕНКО