Справа № 138/2766/22
Провадження №:2-др/138/2/24
09 лютого 2024 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Холодової Т.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області заяву представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвоката Борусевича Сергія Йосиповича про розподіл судових витрат у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним частини свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування,
На розгляді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області перебувала вказана вище цивільна справа. Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 17.01.2024 в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням відмовлено, зустрічний позов задоволено частково. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Могилів-Подільської міської державної нотаріальної контори Коріняк Л.М. на ім`я ОСОБА_1 05.08.1992, зареєстроване в реєстрі за №2-289, дублікат якого виданий 04.11.2022 державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Вінницької області Болотновою М.М., в частині 1/8 частки цілого житлового будинку з надвірними будівлями, площею 41,3 кв.м., сарай - прибудова "А3", літньої кухні "Б", вбиральні "В", вимощення "І", огородження "І", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 71,2 кв.м., житловою 52,4 кв.м. В іншій частині позовних вимоги зустрічного позову відмовлено.
08.02.2024 від представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвоката Грабара С.А. надійшли заперечення на заяву про стягнення судових витрат. Заперечення мотивовано тим, що зважаючи на часткове задоволення зустрічного позову, яке виражається в двічі меншому розмірі задоволених позовних вимог, тому судові витрати мають бути розподілені пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, адвокат зазначив, що ОСОБА_1 є особою похилого віку (88 років) та єдиним засобом для її існування є пенсія в розмірі 4049,45 грн. на місяць, більша частина якої витрачається на придбання ліків та продуктів харчування. За вказаних обставин представник просить про зменшення розміру судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 до 9000,00 грн. При цьому, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, сформовані щодо питань стягнення судових витрат у справах, просив врахувати реальність адвокатських витрат та розумність їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У судове засідання сторони та їхні представники, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились. Вказане згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання.
Ознайомившись з матеріалами справи, змістом заяви та доданими до неї документами, а також дослідивши зміст заперечення та додані до нього документи, суд приходить до такого висновку.
Суд встановив, що 17.01.2024 Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області ухвалене рішення у цивільній справі за позовом первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвоката Борусевича Сергія Йосиповича про розподіл судових витрат у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним частини свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Дана справа розглядалась в порядку загального позовного провадження. Рішенням суду в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування приміщенням відмовлено, зустрічний позов задоволено частково.
Частина 1 ст. 246 ЦПК України визначає, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Також, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
До матеріалів справи долучено документи, що підтверджують витрати позивача за зустрічним позовом, пов`язані з розглядом справи, а також документи, що підтверджують представництво інтересів позивача адвокатом, а саме: ордер № 1059151 від 10.01.2023; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000330 адвоката Борусевича С.Й.; копію Договору про надання професійної правничої допомоги адвоката № 111 від 10.01.2023; копії актів про надану правничу допомогу; копії фіскальних чеків, поштових накладних, на підтвердження поштових витрат позивача у даній справі; копії фіскальних чеків на підтвердження витрат пов`язаних з прибуттям в судові засідання.
Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з ч. 8 сказаної вище статті розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова палати КЦС ВС від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц).
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Суд встановив, що відповідно до ордеру № 1059151 від 10.01.2023, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000330, Договору про надання професійної правничої допомоги адвоката № 111 від 10.01.2023 ОСОБА_2 доручила адвокату Борусевичу С.Й. представляти її інтереси, зокрема, у судах під час здійснення цивільного судочинства.
Розділом 4 вказаного Договору визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару: погодинна оплата. Вартість та кількість годин роботи адвоката відображається в акті про надану правничу допомогу. Клієнт сплачує гонорар готівкою адвоката або шляхом зарахування гонорару на рахунок адвоката (безготівковий розрахунок), що вказується безпосередньо в акті про надану правничу допомогу.
Разом з тим, з вказаних актів вбачається, що до послуг адвоката також були враховані витрати за сплату судового збору, а саме: відповідно до акту № 1 від 25.01.2023 в п. 5 зазначено витрати за судовий збір в розмірі 1095,07 грн.; відповідно до акту № 2 від 14.04.2023 в п. 4 зазначено судовий збір в сумі 859,45 грн. та в п. 6 зазначено судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 536,80 грн., а всього на загальну суму 2491,32 грн.
При цьому судовий збір підлягає стягненню окремо від витрат пов`язаних з наданням правничої допомоги.
Крім того, вказаними актами передбачено витрати адвоката за надсилання поштової кореспонденції, а саме: в акті № 1 від 25.01.2023 в пунктах 1,3,4,5 зазначено поштові витрати в розмірі 50 грн., 23 грн., 23 грн., 30 грн. відповідно; в акті № 2 від 14.04.2023 в пунктах 1-4, 6 зазначено поштові витрати в розмірі 23 грн., 29 грн., 23 грн., 23 грн., 33,50 грн. відповідно; в акті № 4 від 26.12.2023 в пункті 1 зазначено поштові витрати в розмірі 23 грн., а всього на суму 280,50 грн.
Однак, відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України витрати пов`язані з надсиланням поштової кореспонденції не включені до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Також, як вбачається з наданих актів про надану правничу допомогу адвокатом до своїх послуг включено витрати на придбання пального, пов`язані з явкою до суду, а саме: в акті № 2 від 14.04.2023 в пункті 5 зазначено витрати на пальне в розмірі 930,80 грн.; в акті № 3 від 30.08.2023 в пункті 7 зазначено витрати на пальне в розмірі 594,79 грн.; в акті № 4 від 26.12.2023 в пунктах 2-4 зазначено витрати на пальне в розмірі 623,30 грн., 1055,70 грн., 1050,11 грн. відповідно; в акті № 5 від 22.01.2024 в пункті 3 зазначено витрати на пальне в розмірі 631,63 грн, а всього на суму 4886,33 грн.
Вказаний вид витрат передбачений ст. 138 ЦПК України, згідно якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Разом з тим, розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.
Зазначені витрати також мають бути підтверджені документально. Однак, наданими адвокатом копіями фіскальних чеків на придбання пального не вбачається, що вказані витрати були пов`язані саме з розглядом в суді даної справи.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 160/2211/19.
Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Позивач за зустрічним позовом та його представник не надали обґрунтованих доказів того, що підготовка зустрічної позовної заяви у даній справі вимагала значного обсягу часу та за своїми характеристиками була віднесено до обсягу складних справ.
Також, слід вказати, що справи про визнання права власності на майно в порядку спадкування, зважаючи на сталу судову практику та на наявність великої кількості висновків Верховного Суду є справами незначної складності.
Суд також зважує на те, що відповідач за зустрічним позовом заперечує розмір відшкодованої позивачу правової допомоги, посилаючись на її неспівмірність зі складністю даної справи.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Матеріалами справи підтверджується, що відповідач за зустрічним позовом є пенсіонером за віком. В обґрунтування поданих клопотань про зменшення розміру заявлених позивачем за зустрічним позовом до стягнення витрат на оплату послуг адвоката представник відповідача також вказував на те, що відповідач за зустрічним позовом отримує лише 4049,45 грн. пенсії на місяць, у той час як будь-які інші джерела доходів у неї відсутні. Враховуючи наведене, стягнення з відповідача усієї заявленої відповідачем суми судових витрат призведе до значного погіршення майнового стану ОСОБА_1 . Про такий розмір пенсії свідчить додана копія довідки про доходи Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області від 02.02.2024 № 131, додана до заяви представника відповідача за зустрічним позовом.
Правомірність врахування при розподілі витрат на оплату професійної правничої допомоги того факту, що відповідач є пенсіонером та перебуває у скрутному майновому становищі внаслідок, зокрема, відсутності інших джерел отримання коштів, підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у додатковій постанові від 11.06.2018 року в справі № 923/567/17.
Суд зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Крім того, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При цьому, рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду від 17.01.2024 позивачу за зустрічним позовом було відмовлено у вимозі про встановлення факту, що має юридичне значення, а відтак судовий збір в розмірі 1073,60 грн. необхідно залишити за позивачем за зустрічним позовом, інша частина судового збору на загальну суму 3354,20 грн. підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 1/2 частина від зазначеної суми, що становить 1677,10 грн.
Керуючись ст. 2 ч. 3 п. 12, 133, 134, 137, 138, 141 ч. 1, 2, 246 ч. 1, 259 ч. 1, 2, 270, 269-272 ЦПК України суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати у виді витрат по сплаті судового збору в розмірі 1677 (одна тисяча шістсот сімдесят сім) гривень 10 коп.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Суддя Т.Ю. Холодова