Головуючий у І інстанції Бебешко М.М.
Провадження № 22-ц/824/4234/2023 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Гуля В.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2023 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Тетяни Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про поновлення запису про інше речове право та визнання договору оренди недійсним,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» звернулось доБілоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О., ТОВ «Агротрейд-2000» про поновлення запису про інше речове право та визнання договору оренди недійсним.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в загальному порядку, призначено справу до підготовчого засідання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Тетяни Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про поновлення запису про інше речове право та визнання договору оренди недійсним - залишено без розгляду.

27 листопада 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А. через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення по справі додаткового рішення, в якій просила стягнути з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 понесені нею по справі судові витрати у розмірі 45 000,00 грн. у зв`язку з необґрунтованими діями позивача.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, відповідач ОСОБА_1 через представника - адвоката Марценюк Л.А. подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 понесені нею по справі судові витрати у розмірі 45 000 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилалась на те, що суд першої інстанції не врахував, що позивач своїми діями зумовив розгляд даної справи та понесення відповідачем судових витрат, зловживав процесуальними правами, подаючи позов, заяву про забезпечення позову, а потім і заяву про повернення позовної заяви, що вказує на необґрунтованість дій позивача. Дії позивача під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій свідчать про наявність суперечливої поведінки, де, з одного боку, він вчиняв процесуальні дії (подавав процесуальні документи) нібито на захист своїх порушених прав та інтересів, однак, зрозумівши безпідставність таких дій, подав заяву про залишення позову без розгляду. Апелянт вважає, що вчинення суперечливих дій та подання заяви про залишення позову без розгляду є необґрунтованими діями позивача, більше того, зловживанням процесуальними правами. Внаслідок процесуальних дій позивача відповідач поніс судові витрати як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, а тому, відповідно до основних принципів процесуального права, має правомірні очікування щодо їх компенсації внаслідок дій позивача, які фактично є відмовою від позову внаслідок його необґрунтованості та безпідставності.

В судове засідання учасники процесу, які повідомлялись про день, час та місце розгляду справи, не з`явились, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про стягнення судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та створювати для нього обов`язок відшкодування понесених відповідачем витрат на правову допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у березні 2023 року позивач ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська» звернувся до суду з вказаним позовом.

Одночасно із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом:

1) заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації, припинення, зміни права оренди, права суборенди, іншого речового права щодо земельної ділянки кадастровий номер :01:023:0041.

2) заборони ОСОБА_1 та ТОВ «АГРОТРЕЙД-2000» здійснювати користування земельною ділянкою та вчиняти будь-які дії, які перешкоджатимуть Товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» користуватися земельною ділянкою кадастровий номер :01:023:0041.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2023 року заяву ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» про забезпечення позову задоволено частково.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в загальному порядку, призначено справу до підготовчого засідання.

08 серпня 2023 року позивач ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» подало заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2023 року позовну заяву ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» залишено без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2023 року про заборону суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації, припинення, зміни права оренди, права суборенди, іншого речового права щодо земельної ділянки площею 1,4627 га, кадастровий номер :01:023:0041, що розташована у межах території Білоцерківської МТГ.

27 листопада 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Марценюк Л.А. через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 45 000,00 грн. у зв`язку з необґрунтованими діями позивача.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Так, ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Отже, положеннями ч. 5 ст. 142 ЦПК України, на яку відповідач посилається як на підставу стягнення судових витрат з позивача, передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21.

Така ж позиція висловлена у п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц, у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17, у постанові від 14.01.2021 року у справі № 521/3011/18.

Виходячи з аналізу норм закону, які регулюють спірні правовідносини, а також встановивши, що відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача чи зловживання ним процесуальними правами були здійснені в ході розгляду справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами.

Посилання відповідача у апеляційній скарзі на положення ч. 3 ст. 142 ЦПК України, як на підставу для відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги позивача на ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову, від якої позивач відмовився, є необґрунтованими, оскільки відмова від апеляційної скарги не тотожна відмові від позову і не породжує в силу вказівки закону, на відміну від ч. 3 ст. 142 ЦПК України, обов`язку позивача відшкодувати відповідачу понесені ним по справі судові витрати.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали, та фактично зводяться до незгоди відповідача з висновками суду, а тому не можуть бути підставою для скасування законної та обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: