ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

07 лютого 2023 року

м. Харків

справа № 621/2859/23

провадження № 22-ц/818/570/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В. Бурлака І.В.

за участю секретаря - Носової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суд Харківської області від 06 листопада 2023 року, ухвалене суддею Шаховою В.В.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.04.1994 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 30.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що 15.04.1994 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З березня 2022 року сторони припинили шлюбні відносини та мешкають окремо один від одного. Протягом останнього часу відношення в сім`ї погіршувались, що призвело до втрати почуття любові. Спору з приводу поділу майна подружжя та місця проживання дитини не заявлено. Враховуючи неможливість примирення та збереження шлюбу позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом.

Рішенням Зміївського районного суд Харківської області від 06 листопада 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15.04.1994 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 30 - Свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_1 - розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище дружини не змінювати, залишивши " ОСОБА_5 ". Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в день постановлення рішення по справі він був присутнім у приміщенні Зміївського районного суду Харківської області, не був ознайомлений з матеріалами справи, не писав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вказує, що ним не було отримано копію позовної заяви ОСОБА_1 , чим порушено його право на захист та подання доказів, відзиву на позовну заяву. Зазначає, що він та їх неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 категорично проти розірвання шлюбу.

ОСОБА_1 надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити її інтересам.

ОСОБА_2 надав до суду апеляційної інстанції заяву, в якій просив перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку із сімейними обставинами.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був повідомлений про час та місце слухання справи завчасно, а саме 21.12.2023 року, про що свідчить розписка про вручення судової повістки.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача ОСОБА_2 , зазначені ним причини неявки поважними не визнаються.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи фактичні взаємовідносини сторін, відсутність з боку позивачки наміру примирення, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам ОСОБА_1 .

Колегія судді погоджується з вказаним висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , 15.04.1994 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, актовий запис № 30. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на " ОСОБА_5 " (а. с. 5).

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 07.02.2007 (а. с. 7).

Позивач вказав, що сторони припинили підтримувати сімейно-шлюбні відносини, що сім`я сторін перестала фактично існувати.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

З матеріалів справи також вбачається, що судом першої інстанції ухвалою від 05.09.2023 року надавався строк для примирення строком - два місяці.

З наведених обставин справи вбачається, що сторони у справі є подружжям, проте один із них наполягає на розірванні шлюбу. Шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини з відповідачем та не проживає спільно з ним, не веде спільне господарство, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що збереження шлюбу суперечать інтересам позивача.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки це відповідатиме волі позивача і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову про розірвання шлюбу, оскільки такий існує формально, докази про можливість збереження сім`ї сторін відсутні, подальше спільне проживання буде суперечити інтересам сторін.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що в день постановлення рішення по справі він був присутнім у приміщенні Зміївського районного суду Харківської області, не був ознайомлений з матеріалами справи, не писав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Так, відповідно до ст.. 376 ч.3 п.3 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, відповідач особисто подав заяву про проведення судового засідання, призначеного на 06.11.2023 року без його участі.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі зазначає, що він категорично проти розірвання шлюбу.

Між тим, слід зазначити, що незгода відповідача з розірванням шлюбу не є підставою для відмови у позові, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, і не може бути примушений до їх збереження.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що ним не отримано копію позовної заяви, а відтак він був позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи, надати відзив, зазначене викладено як підставу скасування судового рішення, зазначає, що відповідач не скористався всіма можливими засобами реалізувати своє право на ознайомленням з матеріалами справи, отримати копії, заявити клопотання, тощо. Своєчасне не отримання примірника позову з додатками не становить в силу ст. 376 ЦПК підставу для скасування судового рішення.

Оскільки право сторін на особисту участь у розгляді справи, подання доказів та надання особистих пояснень не було порушено, розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності відповідача, не призвів до неправильного встановлення обставин справи та її вирішення, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування правильного по суті рішення суду за наведених обставин.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 368,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Зміївського районного суд Харківської області від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 09 лютого 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

І.В. Бурлака