Справа№932/5064/23 Провадження№ 2/932/1459/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Овчиннікової О.С.,

при секретарі Кирилішиній В.Д.,

за участю представника позивача адвоката Бондар Є.Р.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Константинова Р.Д.,

розглянувши в залі суду у м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

30.05.2023 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на користь ОСОБА_2 з відповідача - ПАТ «Національна страхова компанія «ОРАНТА» завдану матеріальну шкоду (суму недоплаченого страхового відшкодування) у розмірі 31 049 грн. 85 коп., з відповідача - ОСОБА_1 - моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10 000,00 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позов обґрунтований тим, що 15.09.2022 в м. Дніпрі на проспекті Б. Хмельницького в районі 16 лікарні сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Hyundai ІХ-35» , державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2023 року, яка набула законної сили 03.02.2023 року, водій ОСОБА_1 визнаний винним за ст. 124 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА», страховий поліс № АТ - 2091978 від 13.02.2022 з лімітом відповідальності за заподіяну майнову шкоду у розмірі 130 000,00 грн.

З метою визначення реального розміру збитків Позивачем було залучено суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 . Згідно зі звітом № 22-09-22Р про оцінку транспортного засобу від 31.10.2022 встановлено, що матеріальна шкода, завдана власнику в результаті пошкодження автомобіля «Hyundai ІХ-35», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 95 892,65 грн., в т. ч. ПДВ.

06.03.2023 року та 05.05.2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила позивачу страхове відшкодування за договором № АТ - 2091978 від 13.02.2022 у розмірі 60 842,80 грн.

Різницю між сумою фактичної шкоди завданої внаслідок ДТП та сумою відшкодування виплаченого Страховиком ПАТ «НАСК «ОРАНТА» позивачу у розмірі 31 049,85 грн. ОСОБА_2 не отримав. У зв`язку із викладеним, просить стягнути з відповідача ПАТ «НАСК «Оранта» суму матеріального збитку - недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 31 049,85 грн., а також з відповідача ОСОБА_1 - моральну шкоду у розмірі 10 000 грн та судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Стягнути з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Відповідач ОСОБА_1 скористався правом на подання відзиву, в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки, на його думку, позивачем не надано передбаченого законодавством обґрунтування заподіяння шкоди в розмірі, визначеному у позові. Крім того, цивільна відповідальність ОСОБА_1 на час пригоди була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», яка і має відшкодувати позивачеві заподіяну під час ДТП шкоду, оскільки сума відшкодування не перевищує ліміт відповідальності страховика 130000 грн. Розмір моральної шкоди 10000 грн. не обгрунтований, не доведений належними та допустимими доказами. В задоволенні позову просив відмовити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник Відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважає, що відповідачем вчасно і належним чином виконано усі його зобов`язання, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову, просив відмовити у їх задоволенні. Зазначив, що ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну згідно полісу № АТ - 2091978 від 13.02.2022 становить 130 000,00 грн. Враховуючи, що умовами страхового полісу передбачена франшиза у розмірі 2500,00 грн, яку відповідач ОСОБА_1 добровільно сплатив позивачу 14.04.2023 року, а сума відшкодування, яку бажає отримати позивач, становить 95 892,65 грн., то загальний розмір ліміту відповідальності страховика ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у розмірі 127 500,00 грн. цілком і повністю покривається встановленим лімітом відповідальності страховика.

Представник ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в судове засідання не з`явився, через підсистему «Електронний суд» подав заяву, в якій зазначив, що з позовними вимогами не згодний з огляду на те, що страхова компанія виконала свій обов`язок щодо виплати страхового відшкодування ОСОБА_2 у повному обсязі та у відповідності до вимог чинного законодавства. Окрім цього, зазначив, що наданий ОСОБА_2 звіт про оцінку транспортного засобу № 22-09-22Р від 31.10.2022, виконаний суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , не є належним та допустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а загальна імовірна вартість матеріального збитку, за відсутності документального підтвердження проведення відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_3 безпідставно заявлена позивачем з ПДВ (20%). Разом з цим доплата суми ПДВ, відповідно до положень Закону, здійснюється страховиком за умови отримання документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Також надав копію Звіту № 45-D/12/87 від 18.04.2023 ФОП Видута про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу.

Суд, вислухавши думки представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази у їхній сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2022 року є преюдиційними і доведенню не підлягають.

Судом встановлено, що 15.09.2022 сталась дорожньо-транспортна пригода, а саме, о 14 годині 45 хв. в місті Дніпрі по проспекту Богдана Хмельницького в районі електроопори № 71, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем «Hyundai ІХ-35», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Вина ОСОБА_1 підтверджена постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2023, яка набула законної сили 03.02.2023, водій ОСОБА_1 визнаний винним за ст. 124 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника автомобіля марки «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» страховим полісом № АТ - 2091978 від 13.02.2022 з лімітом відповідальності за заподіяну майнову шкоду у розмірі 130 000,00 грн., франшиза 2500 грн.

Судом також установлено, що ,ь згідно зі звітом про оцінку транспортного засобу № 22-09-22Р від 31.10.2022, виконаного суб`єктом оціночної діяльності аварійним комісаром з правом проведення автотоварознавчих експертиз ОСОБА_3 , свідоцтво № 103 від 13.10.1998 року, встановлено, що матеріальна шкода, завдана власнику в результаті пошкодження автомобіля «Hyundai ІХ-35», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 95 892,65 грн., в т. ч. ПДВ 10465,66 грн.

Судом оглянуто та досліджено надану ПАТ «НАСК «ОРАНТА» копію Звіту № 45-D/12/87 від 18.04.2023 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу.

В силу ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно вимог ст. 1187 ЦК України, в разі заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, обов`язок по її відшкодуванню покладається на особу, яка володіє транспортним засобом, використання якого призвело до заподіяння шкоди. Цією особою в даній справі є відповідач ОСОБА_1 .

Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 22 Закону України №1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно до ст. 28 Закону 1961-ІV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Таким чином, з викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті ДТП такої шкоди. При цьому, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних ОСОБА_1 у результаті ДТП збитків, є страховик відповідача - ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ді обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року по справі № 755/18006/15-ц зробила наступний висновок, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

З огляду на вказане, суд вважає, що саме на ПАТ «НАСК «ОРАНТА» як страховика відповідача покладений відповідний обов`язок у межах суми страхового відшкодування.

Суд зазначає, що матеріали справи містять два Звіти, зокрема, Звіт про оцінку транспортного засобу № 22-09-22Р від 31.10.2022, виконаного суб`єктом оціночної діяльності аварійним комісаром з правом проведення автотоварознавчих експертиз ОСОБА_3 , свідоцтво № 103 від 13.10.1998 року, який надав позивач, та Звіт № 45-D/12/87 від 18.04.2023, виконаний оцінювачем ФОП ОСОБА_4 , про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, наданий відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА».

Разом з тим, при вирішенні спору по суті судом береться до уваги Звіт про оцінку транспортного засобу № 22-09-22Р від 31.10.2022, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , який надав позивач, оскільки вказаним експертом при проведенні експертних досліджень безпосередньо проводився огляд автомобіля «Hyundai ІХ-35», державний номерний знак НОМЕР_2 , в той час, як Звіт № 45-D/12/87 від 18.04.2023 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, наданий відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» був виконаний без огляду автомобіля, на підставі наданих замовником матеріалів.

Так, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), то сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У справі, що переглядається встановлено, що 01.03.2023 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складено розрахунок страхового відшкодування на суму 50 165,57 грн.

02.03.2023 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» складено страховий акт №ОЦВ-22-04-80728/1.

Також, 06.03.2023 та 05.05.2023 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування за договором № АТ - 2091978 від 13.02.2022 у розмірі 64 842,80 грн.

Суд звертає увагу на те, що доказів направлення розрахунку страхового відшкодування від 01.03.2023 року та страхового акту №ОЦВ-22-04-80728/1 страховиком потерпілому ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

Відтак, згоди потерпілого про розмір страхового відшкодування у розмірі 64842,80 грн. сторонами досягнуто не було.

Відповідно до статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440, яким визначено загальні засади. Відповідно до п.51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Разом із цим, відповідно до п.56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення тощо. Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 07 квітня 2021 року по справі №753/3055/18, від 19 травня 2021 року по справі №523/17998/17.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами). Зазначений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі №753/21177/16-ц, від 30 червня 2020 року по справі №200/12295/17, від 03 червня 2021 року по справі №461/2217/19.

Установлено, що згідно Звіту про оцінку транспортного засобу № 22-09-22Р від 31.10.2022, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , який надав позивач, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai ІХ-35», державний номерний знак НОМЕР_2 , складає 95 892,65 грн. в т. ч. ПДВ.

Оскільки позивачем не надано доказів проведення ремонту автомобіля у платника ПДВ, тому сума заявленого позивачем відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai ІХ-35», державний номерний знак НОМЕР_2 , має бути зменшена на суму ПДВ та не підлягає стягненню з відповідачів.

Окрім зазначеного, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, яка відповідно полісу АТ/2091978 складає 2 500,00 грн., яка, в свою чергу, добровільно була сплачена відповідачем на користь позивача.

Суд враховує, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 64 842,80 грн., що не заперечувалося самим позивачем.

Отже, визначаючи розмір матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyundai ІХ-35», державний номерний знак НОМЕР_2 , суд виходить із суми, яка визначена на підставі Звіту про оцінку транспортного засобу № 22-09-22Р від 31.10.2022, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 , зменшеною на суму ПДВ та оскільки ПАТ «НАСК «ОРАНТА» частину матеріальних збитку у сумі 64 842,80 грн. сплатила, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення недоплаченного страхового відшкодування підлягає задоволенню у розмірі 18 084,19 грн. = 95892,65 грн. (вартість матеріального збитку згідно звіту № 22-09-22Р від 31.10.2022) 64842,80 грн. сплаченого страхового відшкодування 10465,66 грн. 2500 грн. франшизи.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 спричиненої моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень суд зазначає таке:

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана (зокрема) фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (за загальним правилом).

У відповідності до роз`яснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3) і розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин (зокрема, стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану п. 9).

При визначенні розміру моральної шкоди судом враховано обставини справи, а саме те, що в результаті ДТП транспортному засобу, який належить позивачу, було завдано механічних ушкоджень, що в свою чергу завдало майнових збитків позивачу з вини відповідача, і спричинило втрату позивачем можливості користуватись транспортним засобом на деякий час, що призвело до необхідності вчинення ним дій направлених на отримання відшкодування майнової шкоди, до незначних вимушених змін у життєвих стосунках позивача, зусилля, які необхідні для відновлення транспортного засобу, глибину фізичних і душевних страждань.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що підлягає присудженню з відповідача моральна шкода в розмірі 3000 гривень, саме цей розмір моральної шкоди відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 141, 209, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА» (, 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д) на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 18084 гривень 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 3000 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА» (, 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д) на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір 625,30 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір 322,10 грн.

В задоволенні решти позовний вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

В повному обсязі рішення складено 21.02.2024 року.

Суддя О.С. Овчиннікова