Провадження № 4-с/756/25/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,

УСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Міщенко А.Т. звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва зі зазначеною скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 25.10.2023 направлено матеріали скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця до Оболонського районного суду м. Києва.

Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї документами, суд приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2 ст. 12 ЦПК України). Крім того, згідно з п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України). Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Частиною 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" визначено, що учасник виконавчого провадження (особа, залучена до проведення виконавчих дій), який звернувся до суду зі скаргою бере участь у їх розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується зазначене звернення, - як заінтересовані особи.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України, що діє з 15 грудня 2017 року, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції), скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Крім того, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Так, судом встановлено, що скарга подана в порядку ст. ст. 447-450 ЦПК України, тому до форми та змісту якої застосовуються вимоги ст. 175, 177 ЦПК України, які скаржником не дотримано. Зокрема, у скарзі не зазначено заінтересованих осіб, їх місцезнаходження, поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

З врахуванням викладеного, заявнику слід уточнити суб`єктний склад сторін спору про оскарження бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС, зазначити повне найменування усіх заінтересованих осіб та їх місцезнаходження, індекс, засоби зв`язку та вказати прізвища, ім`я та по батькові державного виконавця чи іншої посадової особи, дії або бездіяльність якого оскаржується.

Відповідно до статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно ч. 2 ст. 449 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Проте, скарга не містить даних про те, коли саме скаржник дізнався про порушення своїх прав, що унеможливлює з`ясування судом дотримання скаржником строків звернення до суду.

Між іншим, у прохальній частині скарги скаржник зазначив про пропущений строк звернення до суду та просив поновити йому строк для подання скарги у зв`язку з війною на території України, небезпекою для життя, виїздом за межі України.

При цьому, скарга не містить обґрунтування того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск скаржником строку на звернення до суду зі скаргою.

Таким чином, скаржнику необхідно обгрунтувати обставини справи в цій частині та надати заяву про поновлення строків з посиланням на причини пропуску строку у разі його пропущення.

Також, у скарзі відсутнє підтвердження про те, що скаржником не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав, як це передбачено п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім цього судом встановлено, що скарга подана з порушенням вимог ст. ст. 175, 177, 447 ЦПК України та ч. 4 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме: заявником не зазначено, які норми закону порушені державним виконавцем; яким чином бездіяльність та які саме дії державного виконавця відповідно до норм закону порушили його права чи свободи; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги, тощо.

Суд також звертає увагу на те, що у скарзі не конкретизовано, яка саме бездіяльність виконавця та у межах якого виконавчого провадження він просить її визнати.

Скаржнику слід конкретизувати окремо щодо оскаржуваної постанови/чи то оскаржуваних дій/бездіяльності виконавця.

Також, слід обґрунтувати вимоги скаржника щодо стягнення моральної шкоди у порядку, встановленому Розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Крім того, як зазначено у ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У поданій скарзі, яка надійшла на адресу суду, відсутні копії скарги та копії всіх документів, що додаються до неї, для інших учасників цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що скаржнику необхідно додати до скарги її копію разом з доданими до неї документами відповідно до визначеної кількості заінтересованих осіб, оскільки відсутність таких документів не забезпечить учасникам справи рівні права щодо здійснення ними всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, відповідно до положень ст. 12 ЦПК України.

Крім того, згідно із ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зі змісту скарги не убачається, яким чином будуть відновлені права скаржника.

Положеннями ч. 9 ст. 10 ЦПК України передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Як слідує з п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то суд залишає її без руху. У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що Розділом VIІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України не врегульовано питань щодо залишення скарги без руху у зв`язку з недодержанням зазначених вище вимог, враховуючи положення ч.9 ст. 10 ЦПК України, суд вважає за можливе застосувати у даному випадку загальні норми цивільного процесуального закону, залишивши скаргу ОСОБА_1 без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтею 10, 175, 177, 185, 260, 261, 447-449 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця - залишити без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків скарги протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії даної ухвали.

Копію ухвали про залишення скарги без руху надіслати скаржнику.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків в зазначений строк, скарга буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Ткач