09.02.2024 року м. Житомир
Богунський районний суд м. Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -
І. Короткий зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача збитки, завдані в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме: франшизу в сумі 2600,00 грн та кошти за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3800,00 грн.
Позов обґрунтований тим, що 18.08.2021 р. за участю транспортних засобів марки «Nissan Leaf» під керування водія ОСОБА_3 та марки «РУТА 19», власником якого є ОСОБА_1 , відбулась дорожньо-транспортна, в результаті якої належний позивачу транспортний засіб отримав механічні пошкодження.
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09.09.2021 р. ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП.
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди власником автомобіля марки «Nissan Leaf» було ТОВ «Профільтех», згідно договору оренди № 08122020 від 08.12.2020 р володільцем транспортного засобу, під керуванням якого знаходився автомобіль, був ОСОБА_2 .
На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Nissan Leaf» була застрахована в ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу страхування серії ЕР201954354, розмір франшизи за яким становить 2600, 00 грн.
За заявою ОСОБА_1 ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило йому страхове відшкодування в сумі 19 729,20 грн, тобто не в повному обсязі.
Позивач посилається на те, що згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17.03.2023 р. частково задоволені його позовні вимоги до ТОВ «Профільтех», ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», стягнуто з ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на його користь страхове відшкодування в сумі 51 711,90 грн. В задоволенні позову у частині вимог до ТОВ "Профільтех" відмовлено, оскільки особою, яка відповідно до положень ст. 1187 ЦК України, повинна відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є ОСОБА_2 .
Позивач вважає, що він, як потерпілий в дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулась з вини відповідача, має право на стягнення з відповідача франшизи у розмірі 2600,00 грн., на яку було зменшено розмір страхового відшкодування, а також витрат, сплачених ним за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3800,00 грн.
ІІ. Процедура і позиції сторін
Ухвалою судді від 28.09.2023 року дану позовну заяву було залишено без руху.
12.10.2023 року позивач усунув недоліки позовної заяви.
23.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, підсудність справи визначена згідно з положеннями ч. 6 ст. 28 ЦПК України за місцем заподіяння шкоди - АДРЕСА_1 .
Копія ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів, неодноразово направлялись за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с. 19), але повернулись на адресу суду не врученими з поштовими відмітками «за закінченням терміну зберігання», останнє поштове відправлення повернулось 02.02.2024 року (а.с. 48-47, 52-53).
Інших заяв по суті справи до суду також не надходило.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача і ухвалити заочне рішення.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що 18.08.2021 р. за участі транспортних засобів марки «Nissan Leaf» під керуванням водія ОСОБА_3 та марки «РУТА 19», власником якого є ОСОБА_1 , відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Згідно з постановою Богунського районного суду м. Житомира від 09.09.2021 р. ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 124 КУпАП, та відносно нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.27).
Згідно договору оренди транспортних засобів №08122020 від 08.12.2020 року ТОВ "Профільтех", будучи власником автомобіля марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, передало в тимчасове платне користування зазначений транспортний засіб ФОП ОСОБА_2 (а.с.12-13).
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР201954354 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Nissan Leaf», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страхувальник - ОСОБА_2 , за умовами договору розмір франшизи складає 2600, 00 грн (а.с.11).
Витрати за проведення автотоварознавчої експертизи склали 3 800,00 грн, були сплачені ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням №443 від 19.10.2021 р. (а.с.10).
Зі змісту рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.03.2023 р., ухваленого у справі № 295/1978/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто з ПАТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на його користь страхове відшкодування, розмір якого зменшений на суму франшизи, яка встановлена в договорі на рівні 2600,00 грн, а в задоволенні позовної вимоги про стягнення з ТОВ «Профільтех» франшизи відмовлено, оскільки вимоги заявлені до неналежного відповідача, позаяк на момент дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль перебував у володінні ОСОБА_2 (а.с. 37-41).
За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
ІV. Законодавство, що підлягає застосуванню, оцінка і мотиви суду
Спірні правовідносини регулюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України.
Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1).
Щодо стягнення сум франшизи
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується.
Згідно пункту 36.6 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
В пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
В ході розгляду справи судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди джерелом підвищеної небезпеки автомобілем марки «Nissan Leaf» володів ОСОБА_2 на підставі договору оренди від 08.12.2020 р., отже особою, яка відповідно до положень ст. 1187 ЦК України, повинна відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є ОСОБА_2 з урахуванням положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"
Беручи до уваги те, що згідно з умовами договору страхування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР201954354 франшиза встановлена в розмірі 2600,00 грн, страхове відшкодування, яке було виплачено позивачу, зменшене на суму франшизи, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума франшизи, яка складає 2600,00 гривень.
Щодо стягнення коштів за проведення автотоварознавчої експертизи.
З змісту рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17.03.2023 року, ухваленого в цивільній справі № 295/1978/22, за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Профільтех», ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що під час розгляду даної справи і ухвалення судового рішення судом надавалась оцінка представленому позивачем висновку автотоварознавчої експертизи №88 від 30.09.2021 р.
Таким чином, висновок автотоварознавчої експертизи № 88 від 30.09.2021 року був оцінений судом як доказ в межах розгляду цивільної справи № 295/1978/22 і був взятий судом до уваги при визначенні суми, яка підлягала стягненню на користь позивача, як компенсація завданого збитку.
За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
З аналізу наведених правових норм вбачається, що витрати сторони, які вона понесла на проведення експертизи, вважаються таким, що були пов`язані з розглядом справи, і підлягають розподілу між сторонами спору за результатами його вирішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 року у справі № 712/4126/22 зроблений правовий висновок, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат на експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема, якщо судом враховано відповідний виновок експерта як доказ.
Виходячи з викладеного, питання про стягнення витрат за проведення експертизи підлягає вирішенню судом, який ухвалив рішення в межах спору, в якому досліджувався висновок експерта як доказ і який був врахований судом, навіть якщо такий висновок був замовлений учасником судового провадження до звернення до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, а також якщо судом не вирішено питання про судові витрати, згідно з частиною 2 цієї ж статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
З урахуванням викладеного, суд не вбачає правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 витрат за проведення судової експертизи, висновок якої був врахований судом в іншій судовій справі, в якій були задоволені позовні вимоги, заявлені до іншої особи - ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Предметом окремого спору не можуть бути вимоги про стягнення коштів, які підлягають розподілу між сторонами в порядку вирішення питання про розподіл судових витрат в межах іншої судової справи.
Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи і вимог чинного законодавства, дослідивши і проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов переконливого висновку про часткове задоволення позовних вимог, обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача суми франшизи в розмірі 2600,00 грн, в задоволенні вимог про стягнення коштів за проведення автотоварознавчої експертизи суд відмовляє за безпідставністю.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 р. визначено, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Беручи до уваги, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі позову на підставі норм Закону України "Про судовий збір", враховуючи, що позовні вимоги задоволені судом частково, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 440,20 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 76-83, 141, 259, 263-265, 268, 280, 273, 274, 354 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 2600,00 грн.
У задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 витрат за проведення експертизи - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 440,20 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О.В. Стрілецька