Справа № 149/2216/23
Провадження №2/149/61/24
Номер рядка звіту 60
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21.02.2024 р.

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Войнаревича М. Г.,

за участю секретаря Паламарчук Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_4 , який проживав по АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 до успадкування, в числі іншого майна, залишилася належна йому 1/2 частина житлового будинку по АДРЕСА_1 . В свій час, а саме 16.01.2013 батьком було складено заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно він заповів у рівних частках позивачці та її сестрі ОСОБА_3 . Також, спадкоємцем за законом є дружина померлого (моя мати) ОСОБА_2 . Під тиском обставин (проживання за межами України) 30.12.2021 позивачкою було подано до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом після смерті батька. Однак, згодом, зрозумівши, що будучи громадянкою України, вона втрачає єдине житло та місце, де може проживати, будучи в Україні, вона заявою від 19.07.2022, засвідченою нотаріально, відкликала раніше подану заяву про відмову від спадщини. Така заява, про відкликання попередньої заяви була подана в межах десятимісячного терміну, встановленого для прийняття спадщини (термін визначений на подання заяв про прийняття та відмову від спадщини та відповідно відкликання таких заяв у зв`язку із введенням воєнного стану). Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальному порядку на частку майна після смерті батька виявилось неможливим у зв`язку із наявністю неврегульованих відносин із іншими спадкоємцями за законом та за заповітом, котрі відповідно виникли після зміни позиції позивача, щодо прийняття спадщини після смерті батька. Саме за таких обставин, позивачка вимушена звертатися до суду за захистом своїх прав на спадкове майно.

Ухвалою суду від 13.07.2023 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

20.10.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач на протязі 6-ти місяців відмовилась від прийняття спадщини після смерті свого батька. А тому немає права на спадщину.

15.11.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої він зазначає, що відповідно до Постанови КМУ від 24.06.2022 № 719, було установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Тому позивачка, проживаючи на території Федеративної Республіки Німеччина, від нотаріуса була про це обізнана, а як тільки вона змогла приїхати на територію України, у передбачений строк відкликала раніше подану заяву про відмову від прийняття спадщини та подала заяву про прийняття спадщини після смерті батька, а тому є такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Ухвалою суду від 01.02.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивачки надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Зазначає, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача надав заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі, проти пред`явленого позову заперечують із підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, заяв, клопотань, відзиву на позов не подала. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (копія на а.с. 6) підтверджено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до заповіту, складеного 16.01.2013, ОСОБА_4 заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, він заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (копія на а.с. 30).

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 підтверджено, що ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_2 (копія на а.с. 4).

Свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 підтверджено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали шлюб. Прізвище чоловіка - ОСОБА_7 , дружини - ОСОБА_7 (копія на а.с. 12).

Із наданої суду копії спадкової справи вбачається, шо заявою № 380 від 19.07.2022 ОСОБА_1 відкликала раніше подану нею заяву про відмову від прийняття спадщини за законом та за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_4 (копія на а.с. 44 на звороті).

Заявою № 381 від 19.07.2022 ОСОБА_1 прийняла спадщину, що залишилася після смерті її батька ОСОБА_4 (копія на а.с. 44).

Позивачка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , оскільки звернулася до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Дем`янюк Л. А., якою була заведена спадкова справа та буде видано свідоцтво про право на спадщину.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно положень ч.ч. 1, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку встановленого для її прийняття.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації щодо України, на території України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні» оголошено воєнний стан, який діє і на даний час.

28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України видав постанову № 164 «Про питання нотаріату в умовах воєнного стану», в яку постановою від 06 березня 2022 року внесено зміни, зокрема п. 3 доповнено наступним змістом: «Установити, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється». Тому з 06 березня 2022 року зупинився перебіг строку для прийняття спадщини.

24 червня 2022 року Кабінет Міністрів України видав постанову №719 , якою внесено зміни до п.3 постанови КМУ №164 та викладено даний пункт в такій редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці». Постанова набрала законної сили наступного дня після її опублікування, а саме 29 червня 2022 року.

Постановою Колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 було викладено висновок про те, що "пункт 3 постанови Кабінету Міністів України від 28 лютого 2022 р. № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєєного стану" суперечать статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню", за наслідками чого вже на підставі Постанови КМУ №469 від 09.05.2023 року положення пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 164 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" було виключено. Однак, станом на момент подання ОСОБА_1 заяви про відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини та заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), така норма була чинною.

Відтак, є очевидним, що проживаюча у Німеччині громадянка України - ОСОБА_1 діяла у відповідності до чинного на час війни законодавства, а тому безумовно мала правомірні "легітимні" очікування на реалізацію права на отримання спадщини.

Так, Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 року у справі № 580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу "легітимних очікувань", що головним чином, походить від англійського терміну "legitimate expectations" як розумні, небезпідставні або обгрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип леітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та грунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності( стаття 41 Конституції України); та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22,57,58,94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на зазделегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової снови у такі строки, що не є розумним та обгрунтованими; правовим підгрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відстутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підгрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

Також, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Прецедентна практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73).

Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції "майном" визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримания можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підгрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям "майно" в розумінні ст. 1 Першого протоколу.

Враховуючи встановлені обставини, зокрема те, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_4 , приймаючи до уваги те, що позивачка вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак в зв"язку із неврегульованими відносинами між спадкоємцями не може отримати свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до висновку про задоволення позову, що не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України.

Судові витрати залишити за сторонами.

На підставі ст.ст. 1218, 1220, 1222-1223, 1225, 1268, 1270 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 206, 263-265, 273, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/24 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Михайло ВОЙНАРЕВИЧ