ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/663/21 Номер провадження 22-ц/814/339/24Головуючий у 1-й інстанції Морозов В. Ю. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Триголова В.М.

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.

секретар: Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 лютого 2022 року у складі судді Морозова В. Ю. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (стягнення заборгованості),

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом до ТОВ «Автокредит Плюс» про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (стягнення заборгованості).

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 16.07.2018 він надав згоду на приєднання до публічного договору № APVО277774 про надання фінансового лізингу на умовах, визначених цим правочином, що розміщений на офіційному веб-сайті ТОВ «Автокредит Плюс» www.planetavto.com.ua.

Згідно з п. 14.1.21 заяви про приєднання до спірного договору строк лізингу - 60 місяців з моменту підписання графіку лізингових платежів, що є додатком № 2 до спірного договору та яким врегульований графік оплати за спірним договором, що становить період з 16.07.2018 по 15.07.2023 та його складові, а саме: відшкодування вартості предмета лізингу, що становить 555 000 грн, відсотки за користування предметом лізингу, комісія лізингової компанії, платіж за страхування предмету лізингу.

Позивач вказував, що 26.07.2018 згідно специфікації та акту приймання-передачі, що є додатком № 1 до спірного договору, він отримав бувший у використанні автомобіль Renault Master, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Автомобіль на праві власності належить ТОВ «Автокредит Плюс», вказана обставина підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію ТЗ та 26.07.2018 за заявою ТОВ «Автокредит Плюс» на нього було зареєстроване приватне обтяження з терміном дії до 26.07.2023.

На виконання умов договору лізингу позивачем на рахунок відповідача було сплачено грошові кошти на загальну суму 162 160 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.

Проте , у квітні 2021 року , позивачу стало відомо , що договір укладений з порушенням принципів добросовісності та справедливості із застосуванням нечесної підприємницької практики з боку відповідача, а також спірний договір містить несправедливі для нього, як споживача, умови, його фактично було введено в оману щодо його правової природи, прав і обов`язків сторін та дійсних правових наслідків правочину.

Позивач вважає , що договір лізингу є нікчемним , оскільки він укладений в простій письмовій формі шляхом підписання Заяви про приєднання до публічного договору та в супереч вимогам частини першої статті 220ЦК України нотаріально не посвідчений.

У зв`язку із викладеним ОСОБА_1 , просив суд стягнути з ТОВ «Автокредит Плюс» на його користь грошові кошти у розмірі 162 160 грн та судові витрати.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08лютого 2022року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 162 160 грн.

Стягнуто з ТОВ «Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Додатковим рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від21квітня 2022року стягнуто з ТОВ«Автокредит Плюс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 6 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано необхідністю застосування визначених законом наслідків недійсності нікчемного правочину у вигляді стягнення з відповідача на користь позивача 162 160 грн в рахунок повернення різниці між коштами, внесеними за договором фінансового лізингу від 16.07.2018 № APVО277774 та коштами, які призначались в якості плати за користування предметом лізингу у сумі 162 160 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржило ТОВ «АвтокредитПлюс» через свого представника. Скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставин, що мають значення для справи, порушені норм матеріального та процесуального права.

Обгрунтовуючи скаргу апелянт вказує, що договір був укладений відповідно до цивільного законодавства та Закону України «Про фінансовий лізинг», а оскільки цивільним законодавством прямо не передбачений обов`язок нотаріально посвідчувати договір фінансового лізингу транспортного засобу, стороною якого є фізична особа, враховуючи презумпцію правомірності правочину, відсутні підстави вважати, що укладений договір є нікчемним відповідно до частини другої статті 215 ЦК України.

Скаржник зазначає, що в разі застосування реституції суд має стягнути з відповідача грошові кошти сплачені за недійсним договором, але за виключенням суми що є платою за користування предметом лізингу.

Крім того , товариство зазначає, що суд має застосувати двосторонню реституцію та визначити у судовому рішенні порядок застосування такої реституції,тобто зобов`язати позивача повернути відповідачу предмет лізингу - автомобіль Renault Master, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 і тільки після цього зобов`язати відповідача повернути позивачу суму сплачених платежів (з вирахуванням плати за користування предметом лізингу), а у разі неможливості з будь-яких причин повернути автомобіль вирахувати вартість автомобіля із загальної суми, яка підлягає стягненню з відповідача

Варто зауважити , що ОСОБА_1 звертаючись із позовом до суду , користуючись автомобілем та не сплачуючи лізингових платежів, питання щодо повернення транспортного засобу не ставить.

ТОВ «АвтокредитПлюс» просить скасувати рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 лютого 2022 року, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

До суду надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 16 липня 2018 року позивач підписав заяву про приєднання до публічного договору № APVО277774 про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії www.planetavto.com.ua.

За умовами укладеного договору лізингодавець - ТОВ «Автокредит Плюс» передає лізингоодержувачу ОСОБА_1 у лізинг автомобіль згідно специфікації, викладеної в Додатку № 1, а саме: автомобіль Renault Master, 2013 року випуску, колір білий, кузов № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_1 , на 60 місяців з моменту підписання Додатку № 2 (графік лізингових платежів), який включає платіж по відшкодуванню частини вартості предмета лізингу, відсотки за користування предметом лізингу та комісію за проведення щомісячного моніторингу предмета лізингу у порядку та розмірах згідно Додатку 2. Після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу лізингоодержувач вносить аванс у розмірі 35 500 грн та щомісячно у період з 10 по 15 число кожного місяця сплачує лізингодавцеві лізингові платежі згідно графіку (а. с. 9).

Відповідно до платіжних доручень 12.07.2018 ОСОБА_1 сплатив на користь ТОВ «Автокредит Плюс» авансовий внесок за автомобіль за договором № APVО277774 в сумі 35500 грн та за період з 15.08.2018 по 16.05.2019 126660 грн щомісячних платежів, а всього 162160 грн, отримавши предмет лізингу у платне володіння і користування (а. с. 13-17).

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 16 липня 2018 року, підписаний між ОСОБА_1 та ТОВ «Автокредит Плюс», не було нотаріально посвідчено.

Підставою недійсності правочину згідно з частинами першою, другою статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. До таких правочинів застосовуються наслідки, передбачені статтею 216 ЦК України.

Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Згідно частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи положення частини другої статті 628 ЦК України, за своєю сутністю такий договір є змішаним, оскільки містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору.

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі № 6-2766цс15.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) зроблено висновок про те, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Оскільки, договір фінансового лізингу від 16 липня 2018 року, не було нотаріально посвідчено, він є нікчемним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення та стягнення з ТОВ «Автокредит Плюс» у відповідності до статті 216 ЦК України на користь позивача сплаченої суми на виконання нікчемного правочину у розмірі 162 160 грн.

Згідно матеріалів справи ТОВ «Автокредит Плюс» звернулось до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення збитків. Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 07 жовтня 2021 року у прийнятті вказаної заяви відмовлено. Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Автокредит Плюс» задоволено, ухвалу скасовано справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Рішенням суду, що переглядається було вирішено вимоги первісного позову , відповідно суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах заявлених та вирішених позовних вимог.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку,що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин , які виникли між сторонами та застосовано правові норми,які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору,в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автокредит Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 08 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді : А.І.Дорош

О.А. Лобов