П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Київ

Справа №752/6500/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/3774/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Нежури В.А., Поліщук Н.В.

за участю секретаря Бевзи А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва ухваленого під головуванням судді Вовк С.В. 02 березня 2023 року у м. Києві, повний текст рішення складений 07 березня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, встановлення факту нецільового використання коштів, сплачених як аліменти за утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- встановити факт нецільового використання ОСОБА_2 сплачених на її користь ОСОБА_1 аліментів, починаючи з 12 лютого 2020 року по 01 червня 2022 року на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 протягом одного місяця з моменту набрання судовим рішенням законної сили внести 100% частини аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в сумі, сплачених ОСОБА_1 згідно судового наказу №752/2947/20 за період починаючи з 12 лютого 2020 року по 01 червня 2022 року та використаних ОСОБА_2 за нецільовим призначенням, на відкритий батьком особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України;

- у разі не внесення ОСОБА_2 100 % частини аліментів на утримання дитини протягом одного місяця з моменту набрання судовим рішенням законної сили, стягнути з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в сумі, сплачених ОСОБА_1 згідно судового наказу №752/2947/20 за період починаючи з 12 лютого 2020 року по 01 червня 2022 року та використаних ОСОБА_2 за нецільовим призначенням, і перерахувати на відкритий батьком особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України;

- встановити з моменту набранням судовим рішенням законної сили обов`язок ОСОБА_1 вносити 100% частини аліментів згідно судового наказу №752/2947/20 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на відкритий батьком особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, до моменту визначеного законом чи відповідним судовим рішенням.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням суду було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 ,, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 12 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення перебуває на примусовому виконанні. Позивачем переплачено аліменти на суму 5128,92 грн.

Однак, з 18 лютого 2020 року син ОСОБА_3 фактично не проживає та не перебуває разом із матір`ю, а проживає разом з батьком та знаходиться на повному утриманні батька. Наведене підтверджується висновками Обухівської районної державної адміністрації (органу опіки та піклування) від 29 грудня 2020 року № 60/07- 15/3004 про розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, від 06 січня 2021 року № 60/13 про зняття з реєстрації місця проживання дитини ОСОБА_3 у зв`язку з реєстрацією місця проживання дитини за іншою адресою, а також актом встановлення місця проживання Козинської селищної ради від 08 лютого 2022 року та довідкою виконкому Козинської селищної ради Обухівського району Київської області №24-01 від 11 лютого 2022 року.

Отже, станом на 01 червня 2022 року ОСОБА_3 проживає та перебуває разом із своїм батьком ОСОБА_1 , проте позивач сплатив і надалі продовжує сплачувати на користь матері ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 згідно судового наказу №752/2947/20 виданого 20 лютого 2020 року.

Таким чином, враховуючи, що аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 стягувалися у розмірі 1/3 частини від заробітку батька ОСОБА_1 , який поділяється на рівні частки для кожного з обох дітей, то сума сплачених батьком коштів як аліментів на користь матері на утримання сина ОСОБА_3 , за період починаючи з лютого 2020 року по 01 червня 2022 року становить 37916,56 грн, яка очевидно не використовувалась відповідачем за призначенням.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, встановлення факту нецільового використання коштів, сплачених як аліменти за утримання неповнолітньої дитини - залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що під час розгляду справи позивачем не було надано до суду доказів того, що за його заявою органом опіки та піклування в результаті інспекційних відвідувань одержувача аліментів у порядку контролю за цільовим витрачанням аліментів встановлено нецільове витрачання аліментів, а відтак суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позову.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням позивач, представником подана апеляційна скарга, в якій зазначається, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача вказує на те, що судом першої інстанції не було досліджено рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року про визначення місця проживання дитини, відповідно до якого встановлено і визнано самою ОСОБА_2 факт проживання ОСОБА_3 з батьком з 18 лютого 2020 року.

Також суд не дослідив лист від 20 березня 2023 року, яким ОСОБА_2 підтвердила, що не використала аліменти на користь та в інтересах дитини. Тобто вказані обставини, які мають значення для справи не були з`ясовані в повному обсязі.

Окремо звертає увагу на те, що суд не розглянув вимогу позивача про встановлення факту нецільового використання ОСОБА_2 сплачених на її користь ОСОБА_1 аліментів, починаючи з 12 лютого 2020 року по 01 червня 2022 року на утримання сина ОСОБА_3 , яка була заявлена саме через неможливість встановлення такого факту органом опіки та піклування, як це передбачено ст. 186 СК України чим позбавив позивача доступу до правосуддя.

Зазначає, що внесення коштів, що стягуються з ОСОБА_1 , як аліменти на дитину, яка з ним і проживає, на відкритий батьком особистий рахунок дитини - це спосіб захисту, здійснений в найкращих інтересах дитини, який відповідає засадам справедливості, розумності та добросовісності.

На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Якименко М.М. підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Представник відповідача - адвокат Горева К.С., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 17 жовтня 2012 року (т.1 а.с.8)

17 лютого 2020 року Голосіївським районним судом м. Києва у справі №752/2947/20 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 12 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.9).

На виконання даного судового наказу відкрито виконавче провадження за №62511635, яке у свій час здійснювалося Голосіївським районним ВДВС у місті Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), а з 10 вересня 2021 року здійснюється Обухівським ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ). Ці дані встановлені на підставі відкритих даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

Постановою старшого державного виконавця Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Черненко А.А. від 02 червня 2022 року у зв`язку з досягненням однією дитиною ( ОСОБА_4 ) повноліття змінено розмір аліментів в частині стягнення розміру частки аліментів з 1/3 частини на 1/6 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18 травня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.10-11).

Згідно з довідкою-розрахунком, складеною старшим державним виконавцем Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Черненко А.А., станом на 01 червня 2022 року у ОСОБА_1 заборгованість по аліментам відсутня (т.1 а.с.12-13).

27 лютого 2020 року Голосіївським районним судом м. Києва у справі №752/4005/20 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи із 24 лютого 2020 року і до повноліття дитини. Ці дані встановлені на підставі відкритих даних Єдиного державного реєстру судових рішень, оскільки відповідна копія відсутня в матеріалах справи, хоча позивач при зверненні до суду з позовом здійснював посилання на це судове рішення з яким він і пов`язує нецільове використання коштів відповідачем.

З Висновку складеного Обухівською районною державною адміністрацією Київської області 29 грудня 2020 року вбачається, що орган опіки та піклування розглядав питання визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважав за доцільне визначити його місце проживання разом з батьком ОСОБА_1 (т.1 а.с.14-17).

У Висновку складеному Обухівською районною державною адміністрацією Київської області 06 січня 2021 року вказано на те, що орган опіки та піклування розглядав питання надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та вважав за доцільне надати дозвіл на реєстрацію його місця проживання разом з батьком ОСОБА_1 (т.1 а.с.18-19).

Актом Козинської селищної ради від 08 лютого 2022 року встановлено місце проживання ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 (т.1 а.с.20). Довідкою Козинської селищної ради від 11 лютого 2022 року встановлено зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 (т.1 а.с.21)

Матеріали справи місять дані про переписку представників сторін у справі щодо мирного врегулювання питання аліментів на утримання ОСОБА_3 , з якої не вбачається узгодження між сторонами цього питання (т.1 а.с.22-29).

В січні 2022 року представник позивача зверталась до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації та до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації із заявами щодо проведення перевірки виконання ОСОБА_10 зобов`язань щодо утримання дитини ОСОБА_3 та цільового використання коштів сплачених на її користь позивачем ( т.1 а.с.30-41).

Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в листі від 07 лютого 2022 року повідомила, що ОСОБА_2 за адресою у Дніпровському районі не проживає, листа не отримує (т.1 а.с.42).

Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації в листі від 01 лютого 2022 року роз`яснила процедуру здійснення контролю за цільовим витрачанням коштів на утримання дитини одним із батьків, яка передбачає проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів, та вказала на те, що станом на 31 січня 2022 року проводиться відповідна роботи, про результати якої буде поінформовано заявника (т.1 а.с.85-86,110-111).

У листі від 22 лютого 2022 року Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації вказала про проведену роботу, за результатами якої зроблено висновок, що кошти, які отримує мати (аліменти) використовує за цільовим призначенням на потреби дітей (т.1 а.с.89-90,114-116).

Голосіївська районна у м. Києві державна адміністрація у листі від 22 лютого 2022 року також вказала на проведену Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації роботу з детальним її описом, за результатами якої зроблено висновок, що кошти, які отримує мати (аліменти) використовує за цільовим призначенням на потреби дітей. Питання щодо проведення перевірки виконання ОСОБА_10 зобов`язань щодо утримання дитини ОСОБА_3 не розглядалось, так як не входить до їх компетенції. В додатках наданий акт обстеження умов проживання складений 21 лютого 2022 року, висновок за результатами інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину (т.1 а.с.91-100,117-126).

За даними Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Печерської РДА ОСОБА_2 зареєстрована: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.50).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 грудня 2022 року у справі № 757/33742/19 визначено місця проживання дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 . В мотивувальній частині рішення судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 після 18 лютого 2020 року проживає разом з батьком (т.1 а.с.140-167). За даними Єдиного державного реєстру судових рішень вказане судове рішення переглядалось в апеляційному і касаційному порядку, постановою Київського апеляційного суду від 16 травня 2023 року та Постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року залишено без змін.

Позивачем надані дані про відкритий на його ім`я рахунок в АТ «ОТП Банк» (т.1 а.с.168).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

У ст. 17 СК України визначено, що орган опіки та піклування надає допомогу особі у здійсненні нею своїх сімейних прав та виконанні сімейних обов`язків в обсязі та в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку (п. 2 ч. 2 ст. 18 СК України).

Відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ст. 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок), відповідно до пунктів 8, 10 якого у ході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо.

За змістом пункту 14 Порядку чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

У ч. 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Пунктами 6,7 ч. 2 ст. 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції, клопотання особи, яка подала скаргу.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у Постанові від 02 лютого 2021 року у справі № 751/13961 вказав на те, що саме на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як власною ініціативою органу, так і за заявою платника. Для платника аліментів у разі нецільового витрачання аліментів передбачено право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Аналогічні висновки зроблено у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі № 711/11054/17та від 17 травня 2021 року у справі № 552/3611/19

Верховний Суд у Постанові від 28 квітня 2022 року у справі № 521/10766/18 вказав на те, що згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

З наведених обставин справи вбачається, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами існував спір щодо визначення проживання цієї дитини з лютого 2020 року. Рішення суду про визначення місця проживання дитини разом з батьком було ухвалено 22 грудня 2022 року, яке набрало законної сили в 2023 році.

Також з матеріалів справи вбачається, що спочатку мати дитини реалізувала право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з батька аліментів на утримання двох дітей 12 лютого 2020 року, яке було задоволено судом. Однак, одразу після цього місця проживання дитини було змінено і син сторін у справі став проживати разом з батьком, яким також було реалізовано право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з матері аліментів на утримання дитини сина ОСОБА_3 в розмірі частини від її доходу з 24 лютого 2020 року, яке було задоволено судом.

Предметом даного судового розгляду, виходячи з визначених позивачем підстав і вимог, є встановлення факту нецільового використання відповідачем - матір`ю сплачених на її користь позивачем аліментів, починаючи з 12 лютого 2020 року по 01 червня 2022 року на утримання сина ОСОБА_3 та зобов`язання її у зв`язку з цим внести вже сплачену позивачем суму кошті на відкритий ним особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та в подальшому здійснювати зарахування сплачених позивачем коштів на цей рахунок.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства та вже усталеної судової практики саме на орган опіки та піклування покладено здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів, який може здійснюватися як власною ініціативою органу, так і за заявою платника.

Матеріали цієї справи не містить висновку органу опіки та піклування, яким би були встановлені обставини нецільового використання відповідачем - матір`ю дитини сплачених на її користь позивачем аліментів, починаючи з 12 лютого 2020 року по 01 червня 2022 року на утримання сина ОСОБА_3 . Навпаки Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, за результатами розгляду звернення представника позивача, зробила висновок, що кошти, які отримує мати (аліменти) використовує за цільовим призначенням. Інших даних матеріали справи не містять, позивач не звертався до суду з клопотаннями щодо направлення відповідного запиту до органу опіки та піклування, а суд діючи в межах принципів змагальності і диспозитивності позбавлений можливості втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. При цьому певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. А отже твердження представника позивача про те, що саме відповідач має довести цільове використання отриманих нею коштів не можуть бути прийняті до уваги суду.

Позивач реалізуючи свої права також заявив вимогу про зобов`язання відповідача внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Однак, ні позовна заява, ні матеріали справи не містять реквізитів рахунку відкритого на ім`я дитини ОСОБА_3 у відділенні Державного ощадного банку України. Позивачем надані дані лише про відкритий на його ім`я рахунок в АТ «ОТП Банк», що не відповідає положенням ст.186 СК України та заявленим позовним вимогам.

А отже за відсутності доведеності обставин нецільового використання відповідачем отриманих аліментів та за відсутності даних про відкритий на ім`я дитини ОСОБА_3 у відділенні Державного ощадного банку України банківський рахунок задоволення заявлених позовних вимог не вбачається можливим.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Хоча рішення суду першої інстанції є недостатньо вмотивованим, проте судом вірно встановлені обставини справи, вірно визначений характер правовідносин та правильно вирішений спір по суті. За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та позовних вимог в цілому, понесені позивачем судові витрати при зверненні з апеляційною скаргою, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: В.А. Нежура

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 08 лютого 2024 року.