Справа №:755/6207/23
Провадження №: 2/755/1648/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Арапіної Н.Є., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) за участю третьої особи Публічного акціонерного товариства «Унікредит Банк», Акціонерного товариства «Альфа-банк» про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

позивач звернулася до суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) за участю третьої особи Публічного акціонерного товариства «Унікредит Банк», Акціонерного товариства «Альфа-банк» про звільнення майна з-під арешту. Свої вимоги мотивував тим, що їй належить квартира АДРЕСА_1 . 14 грудня 2011 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-2490/2011 стягнуто з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 964 321,89 грн. 07 липня 2021 року по справі № 2-2490/2011 замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача з Публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк» на Акціонерне товариства «Альфа-Банк». 21 травня 2015 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому з примусового виконання виконавчого листа № 2-2490/11 від 11 квітня 2012 року. Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 13 січня 2016 року на підставі постанови у ВП № НОМЕР_1 від 21 травня 2015 року накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу. 25 березня 2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Листом від 14 квітня 2024 року відповідачем відмовлено у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 за відсутності визначених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав. Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги у повному обсязі користуватися на розпоряджатися належним на праві власності майном на власний розсуд. У зв`язку з чим просить скасувати арешт з усього рухомого та нерухомого майна, яке належить позивачу.

Ухвалою суду від 15 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків та роз`яснено його право приведення позовних вимог у відповідність до вимог законодавства та визначення зі складом учасників судового процесу.

Ухвалою суду від 25 травня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 03 січня 2024 року залучено Акціонерне товариство «Альфа-банк» до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини.

14 грудня 2011 року рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-2490/2011 стягнуто з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 964 321,89 грн (а.с. 29-30).

07 липня 2021 року по справі № 2-2490/2011 замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувача з Публічного акціонерного товариства «УніКредит Банк» на Акціонерне товариства «Альфа-Банк» (а.с. 58-61).

21 травня 2015 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 (а.с. 33-34) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому з примусового виконання виконавчого листа № 2-2490/11 від 11 квітня 2012 року (а.с. 31-32).

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 13 січня 2016 року на підставі постанови у ВП № НОМЕР_1 від 21 травня 2015 року накладено арешт на все нерухоме майно, яке належить позивачу (а.с. 37-38, 42-46).

25 березня 2016 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 35-36).

Листом від 14 квітня 2024 року відповідачем відмовлено у знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 за відсутності визначених ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підстав (а.с. 8-10).

Позивач просить скасувати арешт з усього рухомого та нерухомого майна, яке належить позивачу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги у повному обсязі користуватися на розпоряджатися належним на праві власності майном на власний розсуд.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Представник відповідача не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень.

Треті особи не скористалися своїм правом подачі письмових пояснень щодо позову.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Отже, позивач ОСОБА_1 , будучи боржником у виконавчому провадженні не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, накладеного у відповідному виконавчому проваджені, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року по справі № 577/4541/20 зазначено «Верховний Суд зауважує, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України».

З урахуванням наведеного, суд убачає підстави для закриття провадження по цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 12, 13, 223, 247, 255, 260, 353 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) за участю третьої особи Публічного акціонерного товариства «Унікредит Банк», Акціонерного товариства «Альфа-банк» про звільнення майна з-під арешту закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя Н.Є.Арапіна