Справа №: 343/326/24
Провадження №: 6/343/5/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Долина Івано-Франківської області справу №343/326/24 за поданням державного виконавця Борис Юлії Богданівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи ОСОБА_1 ,

за участю: державного виконавця - Борис Ю.Б.,

В С Т А Н О В И В:

державний виконавець Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Борис Ю.Б. звернулася до суду з поданням, погодженим з начальником відділу Дяківом М.М., в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього ЗВП № 72411705.

Подання обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться зведене виконавче провадження 72411705, до складу якого входить виконавче провадження АСВП № 72286591, відкрите на підставі виконавчого листа № 343/2392/13-ц від 20.06.2014, виданого Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованості в сумі 157162,37 грн, та виконавче провадження АСВП № 72286432, відкрите на підставі виконавчого листа № 343/2392/13-ц від 20.06.2014, виданого Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованості в сумі 1571,62 грн. За вказаними виконавчими документами боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який є громадянином України.

19 липня 2023 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, примірник якої направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не подано, будь-яких дій, спрямованих на виконання, не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження". 26 січня 2024 року на дії державного виконавця надійшла скарга від ТОВ "Кредитні ініціативи".

Боржником самостійно заборгованість не сплачено, у зв`язку з чим державним виконавцем розпочато примусове виконання, а саме направлено запити щодо перевірки майнового стану боржника: до органів Державної фіскальної служби України - щодо відкритих боржником рахунків; до Пенсійного фонду України - щодо працевлаштування боржника та отримання ним пенсії; до Територіального сервісного центру - щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів; до Відділу Держгеокадастру в Долинському районі - щодо належних боржнику на праві власності земельних ділянок, тощо.

З отриманих відповідей встановлено, що майна в боржника, на яке може бути звернуто стягнення, не виявлено, останній не працює, не отримує пенсію, відкритих рахунків не має, земельні ділянки за ним не зареєстровані.

Виконавцем 26.01.2024 на адресу боржника надсилався виклик щодо явки до виконавця для надання пояснень з приводу причин невиконання рішення суду. Однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, причин неявки не повідомив. Згідно з актом від 07.02.2024, боржник виїхав за кордон.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, боржник ухиляється від виконання зобов`язань зі сплати боргу, не вживає заходів щодо їх виконання. Наведене свідчить про те, що боржник умисно ухиляється від сплати боргу, а тому виникла необхідність звернутися в суд з даним поданням.

У судовому засіданні державний виконавець подання підтримала, просила його задовольнити, вказавши, що всі наявні в матеріалах зведеного виконавчого провадження № 72411705 документи долучені до подання, всі необхідні дії з примусового виконання вчинені, а саме: накладалися арешти на кошти та майно, встановлено, що такі відсутні, як і сам боржник відсутній за місцем проживання. Виходом на місце зі слів сусідів було встановлено, що останній виїхав за межі України. У квартирі на даний час ніхто не проживає. Розписка про його виклик на 01.02.2024 повернулася з відміткою не вручено "За терміном зберігання". Інших розписок у матеріалах зведеного виконавчого провадження немає.

Суд, вивчивши зміст подання та матеріали, долучені до нього з матеріалів зведеного виконавчого провадження № 72411705, приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналогічне положення міститься і в ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, де зазначено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав та свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Як вбачається зі ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до положень ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від їх виконання, поки не буде доведено протилежного. Тому, зобов`язання державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон не є абсолютним, а виникає лише у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішення чи то рішень інших органів (посадових осіб).

Як роз`яснив Верховний Суд України у листі від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням", яке варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Також, відповідно до вказаного листа, однією з підстав для відмови у задоволенні подання є неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань і відомостей про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його добровільного виконання.

Таким чином, право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань. При цьому таке подання повинно бути обґрунтованим, тобто містити обставини, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

З долучених з матеріалів зведеного виконавчого провадження № 72411705 документів суд встановив, що на виконанні Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходяться: виконавчий лист № 343/2392/13-ц від 20.06.2014, виданий Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованості в сумі 157162,37 грн (а.с. 35), та виконавчий лист № 343/2392/13-ц від 20.06.2014, виданий Долинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Кредитні ініціативи" заборгованості в сумі 1571,62 грн (а.с. 36).

Вказані виконавчі листи містять відмітки про те, що вони неодноразово пред`являлися стягувачем до примусового виконання та поверталися останньому у зв`язку з тим, що в результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місце проживання, перебування боржника - фізичної особи.

Як вбачається з долучених до подання постанов про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2023, з примусового виконання вищеописаних виконавчих листів відкриті виконавчі провадження № 72286432 та № 72286591 (а.с. 37 звор., 38 звор.).

Як вказала державний виконавець, вказані постанови про відкриття виконавчих проваджень були направлені ОСОБА_1 , на підтвердження чого є квитанція з Укрпошти від 25.07.2023 (а.с. 39). Суд звертає увагу на те, що вказана квитанція є нечитабельною, з неї не можливо встановити номер для відстеження поштового відправлення, а доказів про його отримання адресатом, державний виконавець не надала. Більше того в силу вимог ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", документи виконавчого провадження надсилаються адресату не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, однак у даному випадку постанови про відкриття виконавих прваджень винесені 19.07.2023, а направлені тільки 25.07.2023. Доказів про їх вручення (отримання) не надано, як і не доведено, що саме було направлено особі 25.07.2023. Відтак, доказів про обізнаність боржника з наявністю виконавчих проваджень, відповідної заборгованості не має.

Як вбачається з постанови про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 02.08.2023, облікової картки, виконавчі провадження № 72286432 та № 72286591 об`єднані у зведене виконавче провадження № 72411705 (а.с. 42, 43). Докази про направлення вказаної постанови матеріали подання не містять.

У рамках зведеного провадження накладені арешти на майно, кошти боржника, на що вказують відповідні постанови (а.с. 40 звор., 41 звор., 44 звор., 48 звор., 52, 53 звор.). Однак дані про отримання боржником таких постанов у матеріалах справи відсутні. Крім того, суд звертає увагу, що у супровідних листах про їх направлення вказано кілька адресатів, натомість вихідний номер зазначено тільки один.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначила, що боржник вимоги виконавчих документів самостійно не виконує, на виклики не з`являється, що свідчить про ухилення від сплати заборгованості.

На підтвердження виклику боржника до державного виконавця на 01.02.2024 надано виклик від 26.01.2024 та квитанцію з Укрпошти від 26.01.2024 (а.с. 45, 46). Проте в судовому засіданні державним виконавцем не доведено, що такий виклик ОСОБА_1 отримав і його отримання давало йому змогу з`явитися до виконавчої служби. Натомість в матеріалах зведеного виконавчого провадження міститься підтвердження про повернення вказаного поштового відправлення за терміном зберігання 12.02.2024, хоча вже 08.02.2024 було скеровано на адресу суду подання про обмеження боржника у праві виїзду, яке не направлене ОСОБА_1 . На виконання ухвали суду від 08.02.2024 про усунення у тому числі зазначеного недоліку державний виконавець 19.02.2024 скеровує подання вже із наданням підтвердження його направлення боржнику цього ж дня 19.02.2024 о 15:40:56 (а.с. 61), що свідчить про формальний підхід та поспішність дій державного виконавця, а не спрямованість їх на реальне виконання рішення суду.

У матеріалах виконавчого провадження міститься акт державного виконавця від 07.02.2024, з якого встановлено, що при виїзді за адресою, яка вказана у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_2 , встановлено, що двері квартири зачинені. Зі слів сусідів, боржник ОСОБА_1 виїхав за кордон приблизно 6-7 років тому (а.с. 60). Однак до матералів подання не долучено доказів перетинання боржником кордону, в тому числі з моменту відкриття виконавчих проваджень та з метою ухилення від виконання рішення суду. Також не доведено, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, перетинає неодноразово кордон з метою виїзду та в`їзду в Україну та що в нього є можливість виїжджати за межі країни.

Будь-яких даних про те, що державним виконавцем вживалися додаткові заходи з метою встановлення місця проживання/перебування ОСОБА_1 для повідомлення його про відкриття відносно нього виконавчих проваджень матеріали зведеного виконавчого провадження не містять.

При цьому встановлено, що державним виконавцем вчинялися ряд виконавчих дій з примусового виконання рішення суду, зокрема здійснювалися заходи щодо розшуку майна боржника, встановлення джерел доходів, надсилалися запити до відповідних реєструючих органів, однак жодних посилань на конкретні факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку боржника та доказів підтвердження цих фактів подання не містять. Жодних беззаперечних відомостей про те, що ОСОБА_1 отримав будь-який документ з ВДВС та ухиляється від явки до державного виконавця, від надання відомостей, які мають значення для примусового стягнення, або іншим чином ухиляється від виконання обов`язків, суду надано не було. Матеріали справи не містять і доказів на підтвердження того, що боржник вчиняв дії, які унеможливлювали чи ускладнювали виконання рішення суду, та наявності у нього можливості виконати це рішення.

Факт відсутності будь-якого майна у боржника та відсутність рахунків із коштами у банківських установах не може однозначно свідчитти про те, що ОСОБА_1 вчиняє діяння, які спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Ураховуючи вищенаведене у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим, у ньому не наведено жодних доказів, що боржник знає про виконавче провадження та злісно чи умисно ухиляється від виконання зобов`язання, покладеного виконавчим документом, а тому не підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 18, 28 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України", ст. 12 ЦПК України, керуючись ст. 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

у задоволені подання державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Борис Юлії Богданівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - фізичної особи ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але на неї може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: С.М.Монташевич