Справа № 638/2530/24
Провадження № 6/638/331/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ :

08.02.2024 приватний виконавець звернувся до суду з зазначеним поданням, яке в провадження судді Семіряд І.В. фактично передано 09.02.2024, в обґрунтування якого вказує, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №73824449 на загальну суму стягнення з урахуванням розміру суми стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, всього 1 440 716,07 грн з примусового виконання наказу №922/4185/23, який видано 26.12.2023 Господарським судом Харківської області про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк» за договором поруки №011/1800/01296375/П від 30.11.2021, укладеного у забезпечення кредитного договору №011/1800/01296375 від 30.11.2021. постанову про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику, декларація від боржника не надходила. Постановою приватного виконавця арештовані кошти боржника. Транспортний засіб боржника оголошено у розшук. За ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Виходом приватного виконавця 07.02.2024 за адресою боржника, останній не надав допуску до будинку. Вжиті виконавцем заходи не призведи до очікуваного результату у вигляді повного та фактичного виконання рішення, у зв`язку з чим виникла необхідність у примусовому проникнення до житла чи іншого володіння боржника, з метою пошуку та звернення стягнення на рухоме майно боржника.

Приватний виконавець у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, звернувся з заявою про розгляд справи без участі приватного виконавця.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України інші сторони та заінтересовані особи не повідомлялись про розгляд подання.

Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного:

26.12.2023 Господарським судом Харківської області видано наказ про примусове виконання рішення №922/4185/23, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен банк» за договором поруки у загальній сумі 1309287,34 грн. Рішення набрало законної сили 26.12.2023, наказ дійсний для пред`явлення до 27.12.2026.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 12.01.2024 відкрито виконавче провадження №73824449. Відповідно до супровідного листа, наданого приватним виконавцем, боржнику за вихідним №1539 12.01.2024 направлено постанову про відкриття виконавчого провадження.

На підтвердження того, що постанову про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику приватним виконавцем надано копії фіскальних чеків.

12.01.2024 приватним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, яка за вихідним № 1551 12.01.2024 направлена сторонам виконавчого провадження, тобто стягувачу та боржнику.

12.01.2024 приватним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника.

Інформацією з Державного реєстру речових прав від 07.02.2024 підтверджується, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Як зазначено у поданні приватним виконавцем вживались заходи щодо виконання рішення суду, так ним було отримано відповідь з ДФС України, Міністерства внутрішніх справ України, Пенсійного Фонду України, винесено постанову про арешт коштів боржника, отримано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

За правилами ч. ч. 1 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Згідно зі ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року передбачено, що ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц.

Разом із тим, матеріали справи не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту рухомого майна боржника, яке знаходиться у квартирі за вказаною адресою.

Будь-які вимоги виконавця, направлені за місцем проживання боржника, або докази повідомлення боржника іншими способами зв`язку (на електронну адресу, за наявними в матеріалах виконавчого провадження номерами телефонів) до подання виконавцем надані не були.

Надане до суду приватним виконавцем фіскальні чеки, які, на думку приватного виконавця, свідчать про відправку копії постанови про відкриття виконавчого провадження, не містить інформації про те, які саме документи були надіслані, на яку адресу та не містять інформації про отримання чи неотримання надісланих документів, не надають суду з належною правовою визначеністю з`ясувати умисний характер невиконання судового рішення, стосовно якого було відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Харківської області.

З наданого акту приватного виконавця від 07.02.2024 вбачається, що боржник не надав допуск виконавцю для проведення виконавчих дій до квартири, проте з вказаного акту не можливо зрозуміти, з чим пов`язане ненадання допуску, чи з відсутністю за вказаною адресою будь-кого, чи навпаки приватному виконавцю прямо було повідомлено про ненадання допуску до квартири.

Також, приватним виконавцем не наданого доказів того, що ним було перевірено зареєстроване місце проживання боржника.

Окрім того, м. Харків на теперішній час перебуває у зоні можливих бойових дій, регулярно піддається ворожим ракетним ударам, зокрема, є загальновідомим фактом, що по АДРЕСА_2 на початку 2024 було нанесено ракетний удар, пошкоджено житлові будинки, а отже, існують обґрунтовані припущення, що боржник міг перемістить в інше, більш безпечне місце проживання. Проте, приватним виконавцем не перевірено зазначені обставини чи є ОСОБА_1 внутрішньо переміщеною особою.

Отже, за відсутності об`єктивних даних про те, що ОСОБА_1 знав про наявність виконавчого провадження та без з`ясування дійсного місця проживання боржника надання дозволу на примусове проникнення до його жила є передчасним.

З урахуванням викладеного, встановивши, що виконавцем не надано суду належних доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним у здійсненні виконавчих дій, зокрема відсутність добровільної згоди боржника на проникнення виконавця до свого житла, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання про примусове проникнення до житла боржника.

Керуючись Конституцією України, ст. 439ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Семіряд