судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Тітова М. Ю. на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2024 року в справі № 743/1606/14-ц (провадження № 61-7963св23)
за заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту за касаційною скаргою представника Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року.
У травні 2022 року АТ «Альфа Банк» (після зміни найменування - АТ «Сенс Банк») звернулось до суду з цією заявою, у якій просило замінити сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Альфа-Банк» за виконавчим листом № 743/1596/15-ц, виданим 28 січня 2016 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області, про стягнення
з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту від 28 березня 2007 року № 935/6-072.
Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 січня
2023 року, залишеною без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 27 квітня 2023 року, у задоволенні заяви відмовлено.
Постановою Верховного Суду від 31 січня 2024 року касаційну скаргу АТ «Сенс Банк» залишено без задоволення, а ухвалу Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 27 квітня 2023 рокубез змін.
Погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, колегія суддів вважала, що оскільки кінцевими бенефіціарними власниками АТ «Сенс Банк» є виключно громадяни російської федерації ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (доказів їхнього проживання на території України на законних підставах немає), суди обґрунтовано відмовили в задоволенні заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.
З такими висновками колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду погодитися не можу йвідповідно до вимог статті 35 ЦПК України висловлюю окрему думку.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадження - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям.
Відповідно до пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих провадженнях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи:
громадяни Російської Федерації;
юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;
юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.
Зазначене обмеження не застосовується до громадян Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах.
Суди встановили, що АТ «Укрсоцбанк» (стягувач) припинено 03 грудня 2019 року, а правонаступником його прав та обов`язків є АТ «Сенс Банк».
Дійсно, відповідно до інформації Національного банку України станом на 21 квітня 2022 року кінцевими бенефіціарними власниками АТ «Сенс Банк» були громадяни російської федерації: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Разом з тим рішеннями Національного банку України від 02 березня 2022 року та від 15 квітня 2022 року до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 застосовані заходи впливу у вигляді тимчасової, до усунення порушення, заборони використовувати право голосу за акціями АТ «Сенс Банк».
Рішенням Національного банку України від 21 квітня 2022 року це право голосу було передано довіреній особі ОСОБА_5 .

Відповідно до частини дванадцятої статті 34 Закону України «Про банки та банківську діяльності» (у редакції на час застосування заходів впливу) у разі виявлення невідповідності ділової репутації та/або фінансового/майнового стану власника істотної участі у банку вимогам цього Закону або нормативно-правових актів Національного банку України та/або якщо у Національного банку України є підстави вважати, що володіння такою особою істотною участю у банку може створити суттєві загрози належному управлінню банком, інтересам вкладників та інших кредиторів банку чи негативно вплинути на його фінансовий стан, Національний банк України має право тимчасово заборонити такому власнику істотної участі у банку використання права голосу. Національний банк України розміщує відповідне рішення на сторінці офіційного Інтернет-представництва Національного банку України не пізніше наступного робочого дня після його прийняття.

Тимчасова заборона права голосу передбачає заборону акціонеру (учаснику) банку голосувати на загальних зборах учасників банку та будь-яким чином брати участь в управлінні банком. У разі застосування тимчасової заборони права голосу Національний банк України визначає кількість акцій (паїв), права за якими обмежуються (частина шоста статті 73 Закону України «Про банки та банківську діяльності»).

Тобто на час подання АТ «Сенс Банк» цієї заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні особи, пов`язані з державою-агресором, були позбавлені будь-яким чином брати участь в управлінні банком та відповідно не впливали на прийняття жодного рішення загальними зборами учасників банку.

З огляду на викладене вважаю, що в цьому разі суди не мали підстав для застосування пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», тому передчасно, без повного з`ясування всіх обставин справи, відмовили в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

До того слід врахувати, що після позбавлення громадян російської федерації права голосу в АТ «Сенс Банк» Національний банк України та Кабінет Міністрів України розпочали процес націоналізації АТ «Сенс Банк» та вже станом на 21 липня 2023 року власником АТ «Сенс Банк» є держава Україна, про що свідчить постанова Кабінету Міністрів України «Про участь держави у виведенні системно важливого баку з ринку» від 21 липня 2023 року №739.

Внаслідок передчасної відмови в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження вже націоналізований АТ «Сенс Банк» вимушений буде повторно звертатися до суду з аналогічною заявою, що не відповідає завданню цивільного судочинства щодо обов`язковості виконання судового рішення.

Суддя М. Ю. Тітов