Справа № 372/5885/23
Провадження № 2-490/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2024 року Обухівський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Сташків Т.Г.,

за участю секретаря судового засідання Редьки Н.Н.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2023 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просить суд: стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 30 520 грн., інфляційні втрати у розмірі 9 674 грн. 80 коп., три проценти річних у розмірі 1 783 грн. 54 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 147 грн. 20 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 23.07.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» укладено електронний договір № 4505331 про надання споживчого кредиту в розмірі 10 000 грн.

03.05.2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №03-05/2022, за яким ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна».

У порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість на загальну суму 30 520 грн.

Посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, а також три проценти річних та індекс інфляції.

Ухвалою Обухівського районного суду від 13.12.2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.

У судовому засіданні відповідач визнала позовні вимоги частково, заперечила щодо задоволення позовних вимог про стягнення 9 674,84 грн. інфляційних втрат та 1783,54 грн. трьох процентів річних за період з 27.11.2021 року по 08.11.2023 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що 23.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» (кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник) за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний Договір № 4505331 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір). Даний Кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 року (далі - Правила), та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно з п. 1.3. Кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10000 грн.

Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору строк кредиту 18 днів. Дата повернення кредиту (10.08.2021) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору.

У пункті 1.5.1. Кредитного договору передбачено знижену процентну ставку 1,805 % в день, що застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач в межах строку, визначеного в п.1.4 Договору або протягом трьох календарних днів після закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (до дати пролонгації(не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п.1.4 Договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до п. 1.5. Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п.4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п.4.3 Договору.

Як слідує з довідки ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

10.08.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок ТОВ «Авентус Україна» в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 3249 грн., у зв`язку з чим відповідно до п. 1.4 та п. 4.2. Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 18 днів (до 09.09.2021) з стандартною процентною ставкою 1,90% в день.

Надалі, 09.09.2021 ТОВ «Авентус Україна» на підставі пункту 4.3. Кредитного договору автопролонговало договір, та строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів.

За змістом п. 5.1. Кредитного договору кредитор має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди позичальника.

Відтак, 03.05.2022 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК« Фінтраст Україна», як фактором, укладено Договір факторингу № 03-05/2022 (далі - Договір факторингу), згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (Клієнта) (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2. Договору факторингу перехід від Клієнта Фактора Права Вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Права Вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Як слідує з витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 03-05/2022 від 03.05.2022 року, на користь ТОВ «ФК« Фінтраст Україна» відступлено в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 4505331 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року.

Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на зазначену при укладенні Кредитного договору електронну пошту відповідного повідомлення.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за Кредитним договором складає 10000 грн. - тіло кредиту, 20520 грн. - нараховані проценти, всього - 30520 грн., що відображено в картці обліку договору від ТОВ «Авентус Україна».

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

За положеннями статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Таким чином, позивач отримав право вимоги до відповідача за Договором № 4505331 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У частині ч. 2 ст. 639 ЦК України визначено що, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За положеннями ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (у редакції, чинній станом на дату укладення кредитних договорів) для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до приписів статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, оскільки матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем за Договором № 4505331 про надання споживчого кредиту від 23.07.2021 року заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000 грн. та за нарахованими процентами в сумі 20520 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення такої заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 9674,84 грн. інфляційних втрат та 1783,54 грн. трьох процентів річних за період з 27.11.2021 року по 08.11.2023 року суд зауважує наступне.

Із наданого позивачем розрахунку слідує, що інфляційні втрати в сумі 9674,84 грн. становлять: за листопад 2021 року - 0 грн.; за грудень 2021 року - 183,12 грн.; за 2022 рік - 8118,32 грн.; за січень 2023 року - 244,16 грн.; за лютий 2023 року - 213,64 грн.; за березень 2023 року - 457,8 грн.; за квітень 2023 року - 61,04 грн.; за травень 2023 року - 152,6 грн.; за червень 2023 року - 244,16 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, Кредитний договір був автопролонгований ТОВ «Авентус Україна» 09.09.2021 на підставі пункту 4.3. Кредитного договору на 90 (дев`яносто) календарних днів.

Таким чином, строк дії Кредитного договору був встановлений до 08.12.2021 року.

Законодавство встановило наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (стаття 1048 ЦК України), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (стаття 625 ЦК України) (див. пункти 34, 35, 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 та пункти 6.20, 6.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17).

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 4-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Отже, право нарахування встановлених частиною 2 статті 625 ЦК України процентів за Кредитним договором у даному випадку є правомірним після закінчення строку кредитування, тобто з 09.12.2021 року.

Разом із цим, пунктом 18 Прикінцеві та перехідні положень ЦК України передбачено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до Закону України від 24.02.2022 року №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено відповідний Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року.

У подальшому, Законами України (останнім від 08.11.2023 року № 3429-IX) "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" затверджено відповідні укази Президента України, якими продовжувався строк дії воєнного стану в Україні, що наразі триває до 14.02.2024 року.

З огляду на наведене, нарахування позивачем з 24.02.2022 року включно інфляційних втрат та трьох процентів річних здійснено неправомірно.

Ураховуючи те, що з наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних не вбачається за можливе вирахувати окремо такі суми нарахувань за період після закінчення строку кредитування (з 09.12.2021 року) та до 23.02.2022 року, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних у повному обсязі.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору внаслідок часткового задоволення позову покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин першої - п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу до суду надано копії укладеного 10 липня 2023 року договору про надання правової допомоги № 10/07-2023.між адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», в особі Генерального директора Леонової В.В.

Обсяг виконаних робіт визначений в звіті про надання правової допомоги згідно Договору № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року, згідно з яким, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» надано правову допомогу на загальну суму 10 000 грн.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

У додатковій постанові Верховного Суду від 8 вересня 2021 року в справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

Таким чином, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру та обсягу наданих послуг, приймаючи до уваги ціну позову, конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 1 454 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 524, 525, 526, 611, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість у розмірі 30 520 (тридцять тисяч п`ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати зі сплати судового збору в сумі 1 561 (одна тисяча п`ятсот шістдесят одна) грн. 10 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 1 454 (одна тисяча чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

У іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Т.Г. Сташків