Справа №203/4682/23
Провадження №2/0203/216/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 рокуКіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

за участю позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа П`ята Дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 1969 року разом із сином мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . В квартирі АДРЕСА_2 цього будинку мешкали ОСОБА_4 разом із тіткою ОСОБА_5 . З моменту їх поселення вони стали підтримувати дружні стосунки, допомагати один одному з усіх побутових та моральних питань. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , в зв`язку із чим ОСОБА_4 залишилась проживати в квартирі сама. Протягом життя остання у шлюбі ніколи не перебувала, власних дітей не мала. На час її смерті її батьки та рідні сестри вже померли та єдиною близькою родичкою була її племінниця ОСОБА_6 , яка мешкає в Грузії. З ОСОБА_4 та її тіткою склались близькі стосунки, а після смерті тітки ОСОБА_4 була самотньою та їй нікому було допомогти. З часом здоров`я ОСОБА_4 почалось погіршуватись та вона (позивачка) стала частіше їй допомагати по господарству, готувати їжу, прибиратись, доглядали її коли вона хворіла. Оскільки вони вже спілкувались як одна сім`я, вона готувала на свою сім`ю та приносила готову їжу навіть за свої кошти, прибирання планувала на дві квартири, свою та ОСОБА_4 . Остання була дуже вдячна за те, що вона підтримує її як донька матеріально та морально і неодноразово казала, що в якості подяки залишить їй все належне їй майно, враховуючи квартиру, оскільки більше залишати їх нікому. В зв`язку із суттєвим погіршенням здоров`я ОСОБА_4 (хвороба серця) та відсутності в неї родичів в Україні, в вересні 2016 року вона переїхала на постійне проживання до квартири ОСОБА_4 для здійснення постійного контролю за нею та допомоги по господарству, залишивши свою квартиру синові. Після цього, вона почала сплачувати всі комунальні послуги, які сплачує дотепер. Також в неї залишився ряд квитанцій на придбання матеріалів для заміни труб та електрокабелю, які вона купувала для заміни в квартирі ОСОБА_4 . За життя останньої до неї в гості приїжджала племінниця ОСОБА_6 , яка бачила, що вона проживає із тіткою, казала, що дуже вдячна за догляд і не має жодних претензій щодо майна тітки та не заперечувала коли ОСОБА_4 казала, що залишить квартиру їй. В липні 2022 року в ОСОБА_4 раптово погіршився стан здоров`я, вона злягла та через два тижні, ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла. Вона за власні кошти здійснила поховання останньої, замовила поминальний обід. Після смерті останньої відкрилась спадщина на належну їй квартиру АДРЕСА_3 . Вона у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець згідно ст.1264 ЦК України, але постановою нотаріуса від 21.06.2023 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, за відсутності реєстрації зі спадкодавцем та рішення суду про встановлення факту проживання з ним однією сім`єю не менш п`яти років. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд встановити факт її проживання разом із ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з вересня 2016 року по день смерті останньої.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.08.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Протокольною ухвалою від 01.11.2023 року було закрито підготовче провадження по справі та призначено останню до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, наведених у відзиві на позов. Зокрема, посилався на те, що позивачкою не доведено відповідного юридичного факту, а саме: спільного проживання з померлим спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років, ведення спільного побуту, наявності спільного бюджету, спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності взаємних прав та обов`язків.

Заслухавши пояснення позивачки та її представника, а також представника відповідача, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 4 ст.1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, зокрема, копії паспорту громадянина України на ім`я позивачки серії НОМЕР_1 , що остання з 04.04.1969 року є зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 .

В квартирі АДРЕСА_2 вказаного будинку з 17.10.1994 року по день смерті була зареєстрована ОСОБА_4 , якій вказана квартира належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.05.1997 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.2007 року, що підтверджується долученими до позову копіями відповідних свідоцтв, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.11.2007 року, довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 23.06.2023 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Дніпрі.

З витребуваних судом матеріалів спадкової справи вбачається, що після смерті останньої до П`ятої Дніпровської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини від 08.09.2022 року звернулась ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом четвертої черги згідно ст.1264 ЦК України.

Постановою нотаріуса від 21.06.2023 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 , в зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин, реєстрацію позивачки за іншою адресою, а також відсутність відповідних судових рішень, що підтверджують факт родинних відносин або проживання однією сім?єю зі спадкодавцем не менше п`яти років.

Таким чином, враховуючи, що позивачці постановою нотаріуса від 21.06.2023 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 , а також підстави такої відмови, встановлення юридичного факту, про який просить позивачка, має для неї юридичне значення, оскільки може підтвердити її право на спадкування у відповідності до ст.1264 ЦК України. Тому, суд приходить до висновку про обрання позивачкою належного та ефективного способу захисту.

Перевіряючи обгрунтованість та доведеність позовних вимог, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99, визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Як роз`яснено в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкоємцем однією сім?єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитись на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім?єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право мають також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї тощо.

Як встановлено судом, що позивачка у встановлений законом шестимісячний строки звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що за життя ОСОБА_4 скала заповіт на користь своєї племінниці ОСОБА_6 , яка в наданій до нотаріальної контори заяві, що надійшла 08.11.2022 року, відмовилась від права на спадкування за всіма підставами, за законом та за заповітом. Вказану заяву не відкликала та підтвердила свою відмову під час розгляду справи в суді, направивши на адресу суду відповідну заяву від 28.12.2023 року.

З огляду на це спадкування після померлої ОСОБА_4 здійснюється за законом. Інших спадкоємців за законом, крім позивачки, що претендують на спадщину, не має.

У заяві до суду від 28.12.22023 року ОСОБА_6 також зазначила, що про смерть тітки ОСОБА_4 02.08.2022 року їй стало відомо від позивачки, яка і займалась організаціє похорон. Також вказала, що їй відомо, що позивачка дружила із тіткою більше 30 років, останні сім років жила разом із нею, постійно доглядала, готувала їжу, годувала, мила її, прала та прибирала, відвозила до лікарні, оплачувала комунальні послуги, доглядала за її кішкою. За життя тітка казала їй, що бажає залишити квартиру позивачці. Тому вона не претендує на квартиру. Оскільки тітка не встигла змінити заповіт, складений на її користь, вона, за вказаних вище обставин, подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує.

Згідно акту про мешкання без реєстрації складеного та підписаного мешканцями квартир в будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , зафіксовано, що з 2012 року по 2016 рік ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_4 , а з вересня 2016 року, після погіршення стану здоров`я останньої, переїхала до її квартири для здійснення допомоги по господарству та постійного догляду, де постійно мешкала разом із ОСОБА_4 до дня її смерті, вела спільне господарство, здійснила за власні кошти її поховання.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 також підтвердили, що позивачка перебувала у дружніх відносинах із ОСОБА_4 та її тіткою ОСОБА_5 , після смерті останньої позивачка продовжували підтримувати ці стосунки із ОСОБА_4 , допомагала їй по господарству, а в 2016 році, після погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 , переїхала до неї в квартиру АДРЕСА_2 , де постійно мешкала разом із останньою, прибирала, придбавала продукти, готувала їжу та годувала, прала, забезпечувала надання медичної допомоги, утримувала квартиру, оплачувала комунальні послуги, робили дрібний ремонт. ОСОБА_4 ставилась до позивачки як до рідної людини.

Відповідно до накладної від 03.08.2022 року ФОП ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_4 та оплатила відповідні послуги.

Також позивачкою представлено суду квитанції за 2021-2023 роки щодо оплати комунальних послуг за належну ОСОБА_4 квартиру, в яких платником в 2021-2022 році зазначено ОСОБА_4 , а в частині квитанцій за 2022 рік та в квитанціях за 2023 рік позивачку.

Аналізуючи покази вказаних свідків, суд враховує, що останні не протирічать один одному, узгоджуються між собою та з дослідженими судом письмовими доказами.

Вказані докази свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 були знайомі між собою та мали дружні стосунки на протязі тривалого часу. З вересня 2016 року, після погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 , ОСОБА_1 переїхала до квартири останньої, де вони мешкали разом до дня смерті ОСОБА_4 . Протягом вказаного часу, останні спільно утримували квартиру, прибирали в ній, оплачували комунальні послуги, придбавали продукти та разом харчувались.

Позивачка постійного доглядала за ОСОБА_4 , забезпечувала надання їй медичної допомоги, здійснила її поховання за власний рахунок.

Постійне проживання позивачки в квартирі ОСОБА_4 за її згоди та наміри останньої передати квартиру у спадщину позивачці також свідчить про ставлення ОСОБА_4 до позивачки як до близької людини, що в сукупності з наведеними вище обставинами засвідчує реальність сімейних відносин між ними.

В зв`язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню та слід встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однією сім?єю з вересня 2016 року по день смерті останньої та часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В позовній заяві позивачка просила залишити судові витрати за нею, а тому понесені позивачкою по справі судові витрати слід покласти на останню.

На підставі викладеного та керуючись ст.3 СК України, ст.ст.1217,1264,1268-1270 ЦК України, ст.ст.2-5,10-13,76-82,141,211,223,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа П`ята Дніпровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , однією сім?єю з вересня 2016 року по день смерті останньої та часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Понесені позивачкою по справі судові витрати покласти на останню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 02 лютого 2024 року.

Суддя С.Ю.Казак