Справа № 368/111/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Варлам Є.Р.,

розглянувши в порядку позовного провадження у судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик заяву судді Шевченко Ірини Іванівни про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

19 січня 2024 р. ОСОБА_1 звернулася до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення.

19.01.2024 р. автоматизованим розподілом вказану цивільну справу було розподілено на суддю Кириченка В.І.

22.01.2024 року ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області було задоволено заяву судді про самовідвід та вказану цивільну справу передано на авто розподіл.

22.01.2024 р. автоматизованим розподілом вказану цивільну справу було розподілено на суддю Іванюту Т.Є.

22.01.2024 року ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області було задоволено заяву судді про самовідвід та вказану цивільну справу передано на авто розподіл.

23.01.2024 р. автоматизованим розподілом вказану цивільну справу було розподілено на суддю Шевченко І.І. 08.02.2024 року суддею Шевченко І.І. було подано заяву про самовідвід у даній цивільній справі, в якій суддя зазначила, що нею виносилося судове рішення у кримінальному провадженню за участю сторін.

Розглянувши заяву про самовідвід судді, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно із ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно із ч.1 ст.39 ЦПК України, за наявності підстав,зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.п.103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» від 09.01.2013 року (остаточне 27.05.2013 року), «Для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу…на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного…Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності… Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності…».

Аналогічний правовий висновок зроблено Європейським судом з прав людини у п.п.49, 50 рішення у справі «Білуха проти України».

Відтак, суд вважає, що заява судді Шевченко І.І. про самовідвід підлягає задоволенню, оскільки наведені у заяві про самовідвід обставини можуть викликати в учасників справи об`єктивні побоювання щодо безсторонності судді, а також суб`єктивні сумніви щодо наявності у судді стійких особистих переконань у означеній справі, тоді як, відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у об`єктивності та неупередженості судді.

При цьому, права позивача, відповідачів не порушуються.

Відповідно до вимог частини 1 ст.41 ЦПК України, у разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України, визначення судді а в разі колегіального розгляду судді-доповідача для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації документів, зазначених у частині другій статті 14 цього Кодексу, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії судового процесу, з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, за принципом випадковості та в хронологічному порядку надходження справ.

У зв`язку із чим, після вирішення заяви про самовідвід судді справу слід передати до канцелярії суду для здійснення повторного авто розподілу між суддями.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.36, 39, 41, 258, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву судді Шевченко І.І. про самовідвід задовольнити.

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення для визначення складу суду, відповідно до вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Шевченко