Справа № 201/4908/23
Провадження № 4-с/201/11/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Галко С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 заінтересована особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на невиконання судового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська 24 листопада 2023 року надійшла скарга ОСОБА_1 заінтересована особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на невиконання судового рішення, яка згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 листопада 2023 року була передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.10).

В обґрунтування поданої скарги представник заявника зазначив, в провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з нерухомого майна.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з нерухомого майна - відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року заочне Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Знято арешт з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та належить на праві приватної часткової власності ОСОБА_1 .

Вказана постанова Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року набула законної сили.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 листопада 2023 року Постанова Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року не виконана. Такими діями відповідачем порушуються права ОСОБА_1 .

Скаржник просить суд визнати дії Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) неправомірними та зобов`язати Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновити порушене право, шляхом зняття арешту та внести відповідні відомості про зняття арешту до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 заінтересована особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на невиконання судового рішення. (а.с.19).

20 лютого 2024 року від скаржника надійшло клопотання про розгляд скарги без його участі.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що в провадженні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з нерухомого майна.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 липня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про зняття арешту з нерухомого майна - відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року заочне Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10 липня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Знято арешт з 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 та належить на праві приватної часткової власності ОСОБА_1 .

Вказана постанова Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року набула законної сили.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 листопада 2023 року Постанова Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року не виконана.

Так, на думку ОСОБА_1 Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ухиляється від виконання Постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2023 року.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших-процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України « Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з 3 Розділу IIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мін`юсту від 02 квітня 2012 року № 512/5 заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

У заяві про примусове виконання рішення зазначаються такі відомості:

назва і дата видачі виконавчого документа;

прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові стягувача;

дата народження та адреса місця проживання чи перебування стягувача;

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) стягувача;

номер телефону стягувача;

унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі - УНЗР) стягувача - фізичної особи (за наявності);

спосіб перерахування стягнутих з боржника грошових сум (у разі виконання рішення про стягнення коштів);

реквізити рахунку, відкритого у банку або іншій фінансовій установі, небанківського надавача платіжних послуг, для отримання стягнутих з боржника грошових сум (за наявності).

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 не звертався до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з нерухомого майна.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм законодавства, суд не вбачає порушень прав ОСОБА_1 з боку виконавця оскільки, виконання рішень суду та будь-які виконавчі дії провадяться під час здійснення виконавчого провадження, яке в свою чергу відкривається за заявою про примусове виконання рішення, яка подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. 447-451, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 заінтересована особа: Соборний відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на невиконання судового рішення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.О. Демидова