ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 лютого 2024 року

м. Харків

справа № 643/12/23

провадження № 22-ц/818/676/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач - Харківський обласний центр зайнятості

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по частковому безробіттю, -

за апеляційною скаргою Харківського обласного центру зайнятості на рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2023 року, постановлене суддею Майстренком О.М.

в с т а н о в и в:

У січні 2023 року Харківський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 суму коштів виплачених як допомога по частковому безробіттю у сумі 24904,73 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківський обласний центр зайнятості просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; позивач зазначає, що судом неповно встановлені обставини справи.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30 червня 2020 року Фізична особа -підприємець - ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського центру занятості із заявою про надання їй допомоги по частковому безробіттю на період карантину, у зв`язку із зупиненням ним діяльності з 02.04.2020 року відповідно до вимог ст. 47-1 Закону» «Про зайнятість населення» та Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVІD-19, спричиненої короновірусом SАRS-СoV-2.

До заяви від 30.06.2020 відповідачем додано документи: копію наказу ФО- ОСОБА_3 з 02.04.2020 про зупинення діяльності з 02.04.2020 року, відомості про фізичну особу -підприємця ,який є застрахованою особою, щодо якого виконуються вимоги ч.3 ст.47 ЗУ ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», довідки про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.09.2019 по 29.02.2020 у повному обсязі.

Наказом Харківського обласного центру зайнятості №1184 від 03.07.2020 року надано допомогу по частковому безробіттю в період карантину ФО- ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 15 вказаного Порядку та наданих ФО- ОСОБА_5 відомостей від 30 червня 2020 року без № б/н за період з 02.04.2020 року по 31 травня 2020 року , від 10.07.2020 № б/н (за червень 2020 року) від 07.08.2020 №б/н за період з 01.07.2020 по 31.07.2020 ,від 09.09.2020 № б/н за період з 01.08.2020 по31.08.2020 , від 26.10.2020 № б/н за період з 01.09.2020 по 30.09.2020, від 16.11.2020 № б/н за період 01.10.2020 по 31.10.2020 , від 03.12.2020 № б/н за період з 01.11.2020 по 30.11.2020 на рахунок ФО- ОСОБА_3 платіжним дорученням від 17.08.20202 року №10534,від 18.08.2020 № 10837,від 09.09.2020 № 15748,від 06.10.2020 №18869,від 01.12.2020 від 23366,від 28.12.2020 № 265370 було перераховано допомогу по частковому безробіттю в сумі 24904 ,73 гривень.

З метою здійснення перевірки відомостей та документів, поданих відповідачем для отримання вказаної допомоги, позивачем був направлений запит щодо сплати останньою єдиного внеску, як платником, який отримав допомогу по частковому безробіттю, на який 05.08. 2021 року отримано відповідь Головного управління ДПС у Харківській області №19562/5/20-40-24-03-07 від 02.08.2021 року. На підставі вказаної відповіді було встановлено, що відповідачем на дату звернення до Харківського міського центру зайнятості - 30 червня 2020 року було надано недостовірні відомості щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме, в доданій до заяви довідки про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наданої на підставі звітних відомостей за період з 01 вересня 2019 року по 29 лютого 2020 року, значиться інформація про сплату ЄСВ в повному обсязі, тоді як відповідно до листа ГУ ДПС у Харківській області за вказаний період ЄСВ станом на 30 червня 2020 року відповідачем сплачено не було.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необгрунтованими, позивачем не доведено неправомірність поведінки відповідача.

Разом з тим ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції не з`ясував чи підлягають спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, за виключенням, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

За положеннями статті 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 зазначеного Кодексу господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 ГПК України передбачено, які справи розглядаються господарським судом.

Критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

З матеріалів справи убачається, що предметом спірних правовідносин є стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 коштів, отриманих ним по частковому безробіттю на період дії карантину, у зв`язку із припиненням господарської діяльності.

Відповідно до частини 1, 3 статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 РНКПОУ НОМЕР_1 в процесі ліквідації чи припинення не перебуває.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є господарсько правовими, оскільки існує спір між ХОЦЗ та ОСОБА_6 саме як з ФОП, і цей спір пов`язаний із отриманням допомоги у зв`язку з частковим припиненням відповідачем підприємницької діяльності через поширення короновірусної хвороби, а тому справа не підсудна суду загальної юрисдикції, а спір між сторонами повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Згідно Порядку надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 22.04.2020 № 306 право на отримання допомоги по частковому безробіттю мають роботодавці з числа суб`єктів малого та середнього підприємництва, які: зупинили/скоротили діяльність через карантин, сплачували ЄВ протягом останніх 6 місяців, що передують даті зупинення/скорочення діяльності, за найманих працівників, з якими не припинені трудові відносини на дату подання звернення до центру зайнятості.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про те, що справа за вказаним позовом підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 377 ЦПК України встановлено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції за вказаних вище обставин, приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції із закриттям провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Харківського обласного центру зайнятості задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 листопада 2023 року року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Харківського обласного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення коштів, виплачених як допомога по частковому безробіттю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова