1Справа № 335/100/24 2/335/953/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Печерей О.С.,

за участю

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електроенергію,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ПАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких міських електричних мереж звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електроенергію. У позові зазначено, що позивач мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та користується електроенергією за особовим рахунком № НОМЕР_1 , але не виконує обов`язків по сплаті за використану електроенергію, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті за спожиту електроенергію у розмірі 8169,12 грн. за період з 18.10.2017 по 01.01.2019. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 8169,12 грн., та стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2684,00 грн.

Ухвалою суду від 04.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справа за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував. Не заперечуючи того факту, що у спірний період він мав зобов`язання з оплати поставленої електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 , особовим рахунком № НОМЕР_1 , не оспорюючи заявлений позивачем розмір заборгованості, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, застосувавши до них встановлену законом позову давність.

Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовідносини між енергопостачальником та побутовим споживачем електричної енергії на момент виникнення заборгованості регулювалися Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. №1357, із наступними змінами та доповненнями. Згідно з абзацом 2 пункту 1 ПКЕЕН, ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Відповідно до пункту 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.

Згідно з пунктом 20 ПКЕЕН, розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до пункту 42 ПКЕЕН, споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Вартість спожитої відповідачем електричної енергії визначено відповідно до тарифів на електроенергію, що відпускається населенню, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Згідно виписки з особового рахунку № НОМЕР_1 , заведеного на ім`я відповідача, розрахунку заборгованості за електричну енергію, та відомостей з наданої позивачем електронної бази даних щодо нарахувань та платежів за вказаним особовим рахунком, за період з 18.10.2017 по 01.12.2018 відповідачу була нарахована плата за спожиту електричну енергію на суму 9024,00 грн.,

01.12.2018 відповідач частково погасив заборгованість, сплативши 1537,92 грн., а залишок заборгованості станом на вказану дату становив 7486,08 грн.

За грудень 2018 року відповідачу була нарахована плата за спожиту електричну енергію в розмірі 683,04 грн., тому станом на 01.01.2019 загальна сума заборгованості становила 8169,12 грн.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки строк виконання зобов`язання щодо сплати за спожиту електроенергію був встановлений законом до 10 числа місяця, наступного за місцем споживання, позовна давність щодо вимоги про стягнення заборгованості має обчислюватись також окремо щодо кожного відповідного місяця. Відтак, за загальним правилом позовна давність за вимогами по оплаті електроенергії за жовтень 2017 року тривала до 10.11.2020, за листопад 2017 року до 10.12.2020, за грудень 2017 року до 10.01.2021 тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Виходячи з цього, у зв`язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості 01.12.2018, перебіг позовної давності щодо вимог за період з 18.10.2017 перервався, а з 01.12.2018 почався заново. Відтак, за загальним правилом позовна давність щодо вимоги про стягнення заборгованості за період з 18.10.2017 по 01.12.2018 спливала 01.12.2021.

Обов`язок з оплати електроенергії, спожитої у грудні 2018 року, мав бути виконаний до 10.01.2029, а тому позовна давність щодо вимоги про погашення заборгованості за цей період за загальним правилом спливала 10.01.2022.

Водночас, відповідно до п. 12 Прикінцевих і перехідним положень ЦК України, доповненого Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Такий карантин був введений Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), і існував по 30.06.2023 включно.

Позов поданий наприкінці грудня 2023 року.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ Прикінцеві і перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19, який станом на час подання позову передбачав, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії.

Оскільки вказаний пункт не містив прямої норми про те, що у період дії воєнного стану продовжуються строки позовної давності, які станом на день введення воєнного стану вважались продовженими в силу пункту 12 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, суд приходить до висновку, що пункт 19 тих же Положень в редакції Закону України від 15.03.2022 № 2120-ІХ (чинній станом на момент подання позову) підлягає застосуванню до вимог, щодо яких станом на 24.02.2022 не сплив строк позовної давності без урахування правила, передбаченого пунктом 12.

Відтак, перебіг строку позовної давності за вимогами до ОСОБА_1 закінчився 30.06.2023, тобто до подання позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 257, 267, п. 12 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 7, 10, 19, 141, 176, 263-265ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електроенергію, - відмовити.

Повний текст рішення складений 09.02.2024.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення постанови апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення, а разі подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, - протягом 30 днів з дня вручення копії рішення.

Суддя М.М. Мінаєв