ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18901/23

Провадження № 22-ц/4820/312/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/18901/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В липні 2023 року АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26 грудня 2020 року, в розмірі 28421 грн 99 коп, яка утворилася станом на 17 лютого 2023 року, а також стягнути з відповідача 2684 грн судового збору.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що 26 грудня 2020 року відповідач встановив мобільний додаток monobank, пройшов реєстрацію, надав визначений банком пакет документів та підписав анкету-заяву, та запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank» шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Змістом цієї анкети-заяви визначено, що разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Отже, підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. Окрім того, підтвердив, що усе листування щодо цього договору просить здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов Договору.

Таким чином, 26 грудня 2020 року між ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено Договір, відповідно до умов якого, відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 25 000 грн., з можливістю його коригування. У разі виходу пільгового періоду, що складає 62 календарних днів, на кредит буду нараховуватися відсоткова ставка на 3,1 % в місяць з першого дня користування кредитом. Відсотки нараховуються на кожен календарний день використання кредитного ліміту з розрахунку 365/366 календарних днів у році. Погашення кредиту, сплата відсотків здійснюється клієнтом щомісяця, а саме за умовами договору клієнт зобов`язаний сплачувати щомісячний мінімальний платіж у розмірі та в терміни зазначені у мобільному додатку.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, тому станом на 02 лютого 2023 року має прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, що є істотним порушенням умов кредитного договору. В добровільному порядку кредитну заборгованість не погашає. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» б/н від 26 грудня 2020 року, яка утворилася станом на 18 серпня 2023 року в сумі 2605 грн 99 коп та 246 грн 10 коп судового збору, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням, АТ «Універсал Банк» подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт посилається, що ухвалюючи рішення судом першої інстанції не було досліджено механізм отримання банківських послуг проекту «Monobank», а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Так при вирішенні спору суд першої інстанції не звернув уваги на наведені у позові обґрунтування, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень. Всі правила за всі періоди, розміщені на сайті monobank, є публічно доступними, викладеними в форматі PDF, з зазначеннями рішень, на підставі яких вони прийняті та часом набуття їх чинності. Також в самому мобільному застосунку на постійній основі містяться тарифи, до яких відповідач з використанням власного пін-коду має постійний доступ.

Враховуючи, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, відповідач був ознайомлений саме з правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. ОСОБА_1 пройшов спрощену процедуру реєстрації в мобільному застосунку через УБКІ, селфі клієнта, селфі клієнта з паспортом та вказав свій номер телефону, який став його фінансовим номером. Виконавши всі дії з реєстрації відповідач поставив свій цифровий власноручний підпис на екрані у додатку. Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб кредитного договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису.

За вказаних обставин апелянт вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що у справі відсутні докази погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави і розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання, недоведення банком, що саме ці, а не будь-які інші Умови та Правила розумів відповідач під час укладання договору, є передчасними, помилковими і такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах Закону України «Про електронну комерцію». Клієнту було достовірно відомо та свідомо ним погоджено, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були отримані відповідачем у мобільному додатку. Мобільний номер відповідача, вказаний в анкеті-заяві, є фінансовим номером та засобом ідентифікації для доступу до мобільного додатку. В Анкеті-заяві відповідач підтвердив, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису і всі наступні правочини (в тому числі підписання угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису.

Отже, підписуючи анкету-заяву, боржник приєднався та був ознайомлений з умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал-Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту Паспортом споживчого кредиту «Карта monobank», адже у підписаній анкеті-заяві записані положення про ознайомлення останнього з вказаними документами.

Відсутність підпису боржника на паперовому екземплярі Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифів за карткою Monobank, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорті споживчого кредиту «Карта monobank» не свідчить про неукладення договору про споживчий кредит. Правова природа договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Договір є обов`язковим до виконання. Також вказує, що отримання відповідачем кредитних коштів та їх часткове повернення свідчить про те, що він усвідомлював свої зобов`язання з повернення Банку коштів, які використовував з кредитного ліміту. Апелянт вважає, що виконаний ним розрахунок заборгованості є належним доказом, що підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів. Також апелянт звертає увагу суду, що застосування до спірних правовідносин правової позиції, викладеної в постанові Великої Палата Верховного Суду від 03.07.2019р. по справі № 342/180/17 є передчасним і незаконним, оскільки вказана судова практика ухвалена судом щодо інших кредитних угод, з іншими умовами, правилами, сторонами, зокрема, у кредитних відносинах, на підставі договору, укладеного в письмовій формі відповідно до частини 2 ст. 207 ЦК України. Тому правові висновки, викладені в цій постанові не можуть застосовуватися до спірних правовідносин з огляду на відсутність подібності між ними.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки недоведеністю факту укладання між сторонами кредитного договору про надання банківських послуг «Monobank» від 26 грудня 2020 року на умовах, зазначених позивачем, а також вказав що до даних правовідносин неможливо застосувати правила встановлені для договору приєднання, а відтак розмір заборгованості зазначений банком недоведений належними та допустими доказами, однак стягнув з відповідача на користь банку суму фактично отриманої суми кредитних коштів.

Однак з таким висновком, колегія суддів не погоджується, з огляду на встановлені обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 встановив мобільний додаток «Monobank», пройшов відповідну реєстрацію, що підтверджується довідкою про етапи реєстрації клієнта.

В подальшому через мобільний додаток ОСОБА_1 підписав і анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 25 грудня 2020 року та Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг, в яких він просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на його ім`я, встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Погоджуючись з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови.

Відповідно до п. 3 підписаної анкети-заяви, ОСОБА_1 просить встановити йому кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку, пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів. У разі виходу із пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць.

Отже відповідач, підписанням цієї заяви підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

На виконання умов договору ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, періодично витрачаючи кошти та відповідно періодично повертаючи їх.

Банк посилається на те, що ним виконано свої зобов`язання за Договором: надано відповідачу кредитні кошти, а ОСОБА_1 вчасно не сплачено кредит, внаслідок чого виникла заборгованість, станом на 17 лютого 2023 року у розмірі 28 421 грн 99 коп, яку банк просив стягнути на їхню користь.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1066, 1069 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, оскільки судом встановлено укладення ОСОБА_1 26 грудня 2020 року в електронній формі кредитного договору відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», то відповідач, підписанням цього договору підтвердив, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення.

Таким чином, відповідач з метою отримання банківських послуг на офіційному веб-сайті АТ «Універсал Банк» заповнив і підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана анкета-заява в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку, який здійснив ідентифікацію та верифікацію клієнта.

Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема здійснено селфі та селфі з паспортом, вказано дату його народження, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, джерело та розмір доходу, вказано пільговий період за користування кредитними коштами, що складає до 62 днів та процентну ставку 3,1% на місяць.

В анкеті-заяві містяться відповідна сторінка паспорта ОСОБА_1 долучена ним через мобільний додаток «Дія» до анкети в електронному вигляді.

У п. 2 Анкети-заяви відповідач підтвердив, що підписав цю Анкету-заяву цифровим власноручним підписомна екрані власного смартфону у мобільному додатку monobank та просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок його власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У п. 4 анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно договору. Відповідач підтвердив в анкеті-заяві, що всі наступні правочини, у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень можуть вчинятися ним та банком з використанням електронного цифрового підпису, а усе листування щодо цього договору здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали.

Крім цього, він беззаперечно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Відповідно до Умов обслуговування рахунків фізичної особи, згідно п. 1 підрозділу 1 «Терміни та визначення» Розділу І мобільний додаток - сервіс банку, що дозволяє надавати клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку.

Підпунктом 2.1 п. 2 підрозділу «Основні положення» Розділу І Умов банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі, платіжної системи MasterCard/Visa, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.

На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 2 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Таким чином, банком було задоволено заяву відповідача та відкрито поточний рахунок, чи було видано йому за цим договором платіжний інструмент (банківську картку) у спосіб, що дозволяє однозначно встановити отримання ним такої картки, та чи встановлено відповідний кредитний ліміт і на яку суму, вказану у додатку, при підписанні анкети-заяви від 26 грудня 2020 року.

Так, на підтвердження своїх вимог позивачем надано Умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту для споживача та Паспорта споживчого кредиту.

Згідно вказаного договору банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби у вигляді суми кредитного ліміту на платіжній картці клієнта, яка відкрита у банку на підставі укладеного договору про надання банківських послуг із сплатою 3,1 % в місяць (37,2 % річних), які будуть нараховуватися після завершення пільгового періоду за кожен день виникнення заборгованості.

Строк дії кредитної лінії 25 років.

Враховуючи, що послуги банку в проекті monobank надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи та інформацію, яка підлягає доведенню до відома споживачів перед укладенням договору споживчого кредитування, надані відповідачу саме через мобільний додаток, апеляційний суд приходить до висновку, що відповідач був ознайомлений саме з правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до ст. 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Вищенаведене свідчить про укладення сторонами в установлений законом спосіб кредитного договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками шляхом проставляння ними електронного цифрового підпису.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, в постанові від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, в якій, ухвалюючи рішення про стягнення боргу за кредитним договором, суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України "Про електронну комерцію", містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року в справі № 234/7159/20.

За вказаних обставин висновки суду першої інстанції, що у справі відсутні докази погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору, належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника, недоведення банком, що саме ці, а не будь-які інші Умови та правила розумів відповідач під час укладання договору, є передчасними, помилковими і такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах Закону України «Про електронну комерцію».

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, відтак судове рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

Оскільки в Анкеті-заяві сторонами було погоджено відсоткову ставку за користування кредитними коштами у розмірі 3,1% або 37,2 % річних, тому визначаючи суму заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), позивач враховував поточну процентну ставку в розмір 37,2% та проводив погашення відсотків шляхом списання кредитних коштів.

Відповідно до п.п.4.23 Розділу 2 Умов і правил, сторонами було погоджено, що банк надає кредит згідно з умовами Договору в розмірі заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вже існуючої заборгованості, а саме відсотки за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами.

Таким чином сторонами було погоджено можливість надання банком клієнту знімати гроші зі свого банківського рахунку чи картки, перевищуючи баланс, отже заходити в мінус (овердрафт).

Оскільки відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своїй банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, тому виникала непогашена заборгованість.

Як вбачається з наданого банком розрахунку, відповідач має загальний залишок заборгованості за наданим кредитом ( тілом кредиту) в сумі 28 421 грн 99 коп, яка складається з залишку поточної заборгованості за наданим кредитом 24 587 грн 72 коп та залишку простроченої заборгованості за наданим кредитом в сумі 4126 грн 90 коп.

З урахування конкретних обставин даної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що розрахунок заборгованості наданий банком є належним доказом нарахованої заборгованості за кредитом, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору.

Відповідачем у справі не спростовано обставин отримання та використання ним кредитних коштів та розміру заборгованості, зазначеного в наданому позивачем розрахунку, при цьому позовні вимоги визнавав частково.

Таким чином, враховуючи, вищевикладене, позов банку слід задовольнити та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором у вигляді тіла кредиту про надання банківських послуг «Monobank» від 26 грудня 2020 року в розмірі 28 421 грн 99 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову 2684 грн. та апеляційної скарги 4026 грн., всього 6710 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 листопада 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, код ЄДРПУО 21133352) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26 грудня 2020 року в розмірі 28 421 грн 99 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19, код ЄДРПУО 21133352) 6710 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 лютого 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова