Справа № 146/944/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" лютого 2024 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванової Ю.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Томашпіль в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_3 -адвоката Конякіна Михайла Сергійовича до ОСОБА_4 про поділ спільно нажитого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Дунаєв І.Б. подав до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 146/1380/23 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування клопотання зазначає, що розгляд справи на даний момент неможливий, оскільки в провадженні Томашпільського районного суду перебуває справа № 146/1380/23 за позовом ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на квартиру яка є предметом розгляду справи 146/944/21. Вказує, що ці справи є взаємопов`язані між собою.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Дунаєв І.Б. підтримує клопотання про зупинення провадження по справі.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат Конякін М.С. заперечує щодо зупинення провадження по справі.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши заявлене клопотання, проийшов до наступного висновку.

Так, згідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства - до набрання законної сили судовим рішення в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

У Постанові ВС від 26.10.2022 у справі № 206/6366/17 містяться такі висновки: «У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року зроблено висновок, що метою зупинення провадження у справі згідно з п.6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові ВС від 16.12.2022 у справі № 757/31164/20, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Відповідно до Постанови ВС від 22.12.2021 у справі №452/1872/20 "Зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи. Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Пунктом 1 статті 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення ЄСПЛ у справі «Фрідлендер проти Франції» від 27 червня 2000 року).

Верховний Суд у своїх висновках звертає увагу на те, що застосування формального підходу до вирішення питання про зупинення провадження у справі може мати наслідком порушення права особи на справедливий суд, що передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, елементом якого є реальний та ефективний доступ до правосуддя та розгляд справи протягом розумного строку.

Так, дана справа надійшла до суду 20 липня 2021 року. Ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року відкрито провадження. Ухвалою від 14 лютого 2022 року за клопотанням представника відповідача було зупинено провадження до набрання судовим рішенням у справі № 146/1770/21 законної сили. 23 жовтня 2023 року провадження у даній справі було відновлено.

Враховуючи, що справа в провадженні суду знаходиться тривалий час, що стосується розгляду поданого клопотання, суд приходить до висновку про те, що причин неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №146/1380/23 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності на квартиру представником відповідача не наведено, а зупинення провадження у справі може мати наслідки порушення права сторін на справедливий суд, елементом якого є реальний та ефективний доступ до правосуддя та розгляд справи протягом розумного строку.

Керуючись ст.ст. 43, 222, 251 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Дунаєва Івана Борисовича про зупинення провадження у справі № 146/944/21 про поділ спільно нажитого майна до набрання законнної сили судовим рішенням у справі № 146/1380/23 про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири та визнання права власності на квартиру -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.В. Скаковська

Повний текст ухвали виготовлено 8 лютого 2024 року.