Справа № 459/2539/23
Провадження № 2/459/472/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Дем`яновської Ю.Д.,

з участю секретаря судового засідання Гук Т.Я.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , за участю третьої особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору: Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, стягнення недоплачених сум втраченого заробітку,-

в с т а н о в и в :

02.08.2023 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 , за участю третьої особи, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Червоноградського відділу ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким просить змінити розмір відшкодування шкоди, що стягується із ОСОБА_4 на його користь, визначений рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2011 у справі №2-93/11 та стягнути з ОСОБА_4 на його користь 246 323, 28 грн. втраченого заробітку у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати за період з 01.04.2011 року по 31.07.2023 року, а починаючи з 01.08.2023 року стягувати по 5022 (п`ять тисяч двадцять дві) гривні 15 коп. щомісячно безтерміново з відповідним збільшенням (перерахунком) у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 01.09.2008 року у кримінальній справі №1-48/08, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.296, ч.1 ст.121 КК України, які були вчинені ним 06.09.2007 року відносно ОСОБА_3 , внаслідок яких останньому було заподіяно тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння і таке, що спричинило втрату будь-якого органу і його функцій, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину та легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Висновком МСЕК №1200/4 від 19.12.2007 року позивачу вперше встановлено третю групу інвалідності внаслідок ушкодження здоров`я, що мало місце 06.09.2007р. з вини відповідача, строком до 12.12.2008р. Даним висновком також були встановленні обмеження у роботі, зокрема, протипоказана робота з рухомим транспортом, а в подальшому, висновком МСЕК № 96/5 від 29.01.2009р. група інвалідності та обмеження у роботі по даному ушкодженню здоров`я були встановлені позивачу безтерміново.

Вказує, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2011 року у цивільній справі №2-93/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.06.2011 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 одноразово 18754 грн. 44 коп. втраченого заробітку за період з 19.12.2007р. по 31.12.2010р.; зобов`язано ОСОБА_4 сплачувати на користь ОСОБА_3 втрачений заробіток, починаючи з 01.01.2011р. в сумі 705 (сімсот п`ять) грн. 35 коп. щомісячно безтерміново до змін у законодавстві. При цьому, визначаючи розмір відшкодування втраченого заробітку, суд виходив з середньомісячного заробітку позивача за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я, який складав 769,84 грн. Також вказаним рішенням проведено коригування сум втраченого заробітку, який підлягав стягненню з відповідача, на ріст мінімальної заробітної плати відповідно до п.2 ст.1208 ЦК України (за період з 19.12.2007 року по 31.12.2010 року), а починаючи з 01.01.2011 року по 705,35 грн. безтерміново до змін у законодавстві.

Крім цього, в обгрунтування позову зазначає, що за період з 01.01.2011 року по 30.06.2023 року з відповідача фактично було стягнуто 108 669,40 грн. втраченого заробітку, однак без врахування росту законодавчо встановлених розмірів мінімальної заробітної плати. Відтак вважає, що розмір втраченого заробітку за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2011 року у цивільній справі №2-93/11 підлягає перерахунку у зв`язку із значним зростанням мінімальної заробітної плати за період з 01.04.2011 року по час подання позову.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 16.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

15.09.2023 року надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечив позов в частині стягнення з нього 246 323, 28 грн. втраченого заробітку у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, поставивши під сумнів правильність проведених розрахунків з огляду на відсутність відомостей щодо відсотків втрати працездатності, а відтак і розміру недоотриманих сум. Щодо вимоги про стягнення з 01.08.2023 року по 5022, 15 грн. щомісячно на відшкодування втраченого заробітку, зазначив, що відшкодування шкоди залежить від процентів втрати працездатності, тому задоволення такої вимоги можливе лише після проведення судово-медичної експертизи.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Гуменюк О.Р. просив змінити розмір відшкодування шкоди, що стягується із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , визначений рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2011 у справі №2-93/11 та стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 втрачений заробіток у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати за останні три роки, які передували поданню позову, а починаючи з 01.08.2023 року стягувати по 5022 (п`ять тисяч двадцять дві) гривні 15 коп. щомісячно безтерміново з відповідним збільшенням (перерахунком) у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, пославшись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Бордюк М.Й. в судовому засіданні зазначив, що чинним законодавством передбачено право потерпілого на пред`явлення позову про зміну розміру відшкодування, однак, вважає, що період є обмеженим, та такі можуть стягуватися максимально за останні три роки. Додав, що стягнення з відповідача заявленої у позові суми одноразово буде непосильним для останнього. Окрім цього, вважає, що для визначення ступеня втрати працездатності позивача слід призначити експертизу.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2011 року у цивільній справі №2-93/11, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.06.2011 року, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто одноразово 18754 (вісімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят три) грн. 44 коп. втраченого заробітку за період з 19.12.2007р. по 31.12.2010р.; стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 втрачений заробіток, починаючи з 01.01.2011р. в сумі 705 (сімсот п`ять) грн. 35 коп. щомісячно безтерміново до змін у законодавстві. Визначаючи розмір відшкодування втраченого заробітку, суд виходив з середньомісячного заробітку позивача за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров`я, який складав 769,84 грн. Також вказаним рішенням проведено коригування сум втраченого заробітку, який підлягав стягненню з відповідача, на ріст мінімальної заробітної плати відповідно до п.2 ст.1208 ЦК України (за період з 19.12.2007 року по 31.12.2010 року), а починаючи з 01.01.2011 року по 705,35 грн. безтерміново до змін у законодавстві.

Як вбачається з вказаного рішення суду, згідно вироку Червоноградського міського суду Львівської області від 01.09.2008р. відповідач визнаний винним за ст.ст. 296 ч.1, 121 ч.1 КК України за вчинені хуліганські дії стосовно позивача, внаслідок яких останньому було заподіяне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння і таке, що спричинило втрату будь якого органу і його функцій, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину та легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до розписок від 12.12.2007р. та 20.03.2008р. відповідачем було виплачено на користь позивача в сукупності 25 000 грн матеріальної шкоди (витрати на проведення операцій на око, обстеження у лікувальних закладах, закупівля медикаментів, транспортні витрати тощо) та моральної шкоди.

Висновком МСЕК від 19.12.2007р. № 1200/4 ОСОБА_3 було встановлено третю групу інвалідності внаслідок ушкодження здоров`я, що мало місце 06.09.2007р., та сталося з вини відповідача, строком до 12.12.2008р. Даним висновком також були встановленні обмеження у роботі, зокрема, протипоказана робота з рухомим транспортом. Висновком МСЕК від 29.01.2009р. № 96/5 група інвалідності та обмеження у роботі по даному ушкодженню здоров`я були встановлені позивачу безтерміново.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України підставами звільнення від доказування є вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.2 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.05.2018 року у справі №476/72/17 (провадження №61-13283св18) зробив висновок, що відповідно до частини першої статті 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Згідно з частиною другою статті 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Аналіз зазначеної норми закону дає підстави для висновку, що вона спрямована на забезпечення реальності захисту інтересів потерпілого й повноти відшкодування, оскільки відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, є тривалим у часі процесом.

Таким чином, з моменту прийняття судом рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, особа має право на його збільшення у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати.

Перерахунок здійснюється шляхом обчислення судами коефіцієнта кратності збільшення розміру мінімальної заробітної плати шляхом ділення нового її розміру на попередній, а також застосування цього коефіцієнта для перерахунку розміру відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, що узгоджується з положеннями частини другої статті 1208 ЦК України. (6700:941,00х705,35=5022,15).

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.11.2019 року у справі № 676/1570/17 (провадження № 61-25989св18).

З`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд погоджується з розрахунком обчислення втраченого позивачем заробітку у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати здійсненим позивачем, який до того ж не заперечується стороною відповідача в частині обчислення, та приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача у користь позивача втраченого заробітку у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати за період з 02.08.2020 року по 31.07.2023 року, що становить 164 095 (сто шістдесят чотири тисячі дев`яносто п`ять) гривень 30 копійок, а також про збільшення розміру щомісячного стягнення, визначеного рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2011 по справі №2-93/11 з 705,35 грн до 5022,15 грн. з 01.08.2023 року.

За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 142, 259, 263, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 164 095 (сто шістдесят чотири тисячі девяносто пять) гривень 30 копійок втраченого заробітку у звязку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати за період з 02.08.2020 року по 31.07.2023 року.

Змінити розмір відшкодування шкоди, що стягується із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , визначений рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.01.2011 по справі №2-93/11.

Стягувати із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 5022 (п`ять тисяч двадцять дві) гривні 15 коп. втраченого заробітку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Після набрання рішенням законної сили припинити нарахування за виконавчим листом, виданим Червоноградським міським судом Львівської області на підставі рішення суду від 25.01.2011 по справі №2-93/11, та відкликати такий.

В задоволенні решт вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 2147грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасники:

Позивач: ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 );

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору: Червоноградський відділ ДВС у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження: вул.Мазепи, 16 м.Червоноград Львівська область, 80108 ).

Повний текст рішення складено 22.02.2024 року.

Суддя: Ю. Д. Дем`яновська