Справа № 597/2023/23
Провадження №2/597/84/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2024 р. м.Заліщики

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Торської І.В.

за участю секретаря Фаринник Г.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Представник позивача, адвокат Кульгавець С.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В позовній заяві просить суд встановити факт про перебування з 31.10.1970 року по 23.08.2024 року у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Україна», розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066809, який видано 15.10.1996 року ОСОБА_3 , та зареєстровано за реєстраційним номером 505, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 20.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розглядати справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки - адвокат Кульгавець Сергій Михайлович подав до суду клопотання в якому просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачки, просить позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заяви представника позивача та відповідача, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла теща позивача ОСОБА_3 , що стверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.04.2012 року.

За життя 08.07.1997 року ОСОБА_3 склала на користь дочки ОСОБА_2 заповіт, посвідчений секретарем Мишківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №16, яким заповіла останній 1/2 частину усього належного їй на день смерті майна.

За життя 08.07.1997 року ОСОБА_3 склала на користь дочки ОСОБА_4 заповіт, посвідчений секретарем Мишківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №17, яким заповіла останній 1/2 частину усього належного їй на день смерті майна.

Відповідно до довідки №211 виданої 06.11.2023 року старостою с.Мишків Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, зі спадкодавцею ОСОБА_3 на момент її смерті проживала та була зареєстрована її дочка ОСОБА_2 , яка вступила в управління спадковим майном.

Відповідачка по справі, дочка спадкодавця ОСОБА_3 ОСОБА_4 належним чином посвідченою письмовою заявою від 22.06.2023 року повідомила, що спадщини після смерті матері за заповітом та за законом не прийняла, спадкувати майно що залишилося після смерті матері не бажає, звертатися до суду з позовом про поновлення строку для прийняття спадщини не буде.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина позивача ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 25.08.2014 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в селянській спілці Україна, розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066809, який видано 15.10.1996 року та зареєстровано за реєстраційним номером 505, на яку мала право її покійна матір ОСОБА_3 .

Вказане підтверджується відповіддю Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19-0.2133-4085/2-23 від 13.11.2023 року.

Позивач був чоловіком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та являється спадкоємцем за законом першої черги після її смерті.

Однак, у позивача немає можливості підтвердити наявність між ним та покійною спадкодавицею шлюбних відносин, виходячи з розбіжностей у зазначенні її імені у свідоцтві про одруження та свідоцтві про смерть, зокрема:

відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 31.10.1970 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 31.10.1979 року зареєстровано шлюб, актовий запис №11;

у свідоцтві про смерть спадкодавці, серії НОМЕР_2 від 25.08.2014 року, її ім`я зазначено ОСОБА_6 .

З метою виправлення вказаних розбіжностей позивач звертався в Заліщицький ВДРАЦС, однак йому висновком про відмову у внесенні змін, доповнень до актового запису цивільного стану №13/26.15.6.1-32 від 08.03.2023 року відмовлено у внесенні змін через відсутність підтверджуючих для цього документів.

Від встановлення юридичного факту шлюбних відносин залежить виникнення майнового права позивача на нерухоме спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , як спадкоємця за законом.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання правовстановлюючих документів в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для позивача важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючих документів в адміністративному порядку неможливо.

В той же час, факт належності правовстановлюючого документу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів

Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У даній справі встановлено, що позивач зверталася з заявою до державного нотаріуса, який рекомендував встановити факт шлюбних відносин із спадкодавцею у судовому порядку.

Від встановлення юридичного факту шлюбних відносин між покійною ОСОБА_2 та позивачем залежить виникнення майнового права останнього на нерухоме спадкове майно після смерті дружини, як спадкоємця за законом першої черги.

А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з 31.10.1970 року по 23.08.2024 року перебувала у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 .

Суд також вважає, що наявність розбіжностей у зазначенні імені у свідоцтві про одруження та свідоцтві про смерть ОСОБА_2 , позбавляє позивача права на отримання спадщини, чим порушуються його спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Положеннями ч.3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до довідки №209 виданої 06.11.2023 року старостою с.Мишків Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області, зі спадкодавцею ОСОБА_2 на момент її смерті проживав та був зареєстрований її чоловік ОСОБА_1 . ОСОБА_2 заповітів не складала.

Таким чином після смерті ОСОБА_2 інші спадкоємці, крім позивача ОСОБА_1 , відсутні.

У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року в справі №265/6868/16-ц (провадження №61-34234св18) зроблено висновок про те, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку його відсутності, усунення від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Згідно приписів ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, яку висловлено у постанові від 22.09.2021 року у справі №227/3750/19, зазначено, що звернення до суду з позовом про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом допускається, якщо це в майбутньому порушує право власності на спадкове майно.

Отже, звернення до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування цілком відповідає законодавству.

Позивач ОСОБА_1 був чоловіком померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка за життя прийняла спадщину за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка мала право на земельну частку (пай) у селянській спілці Україна, що стверджується вищевказаними належними та допустимими доказами.

03 серпня 2023 року представник позивача звернулася до Борщівської державної нотаріальної контори задля оформлення спадкових справ на майно після смерті дружини ОСОБА_2 , де було до майна останньої заведено спадкову справу №170/2023.

03 серпня 2023 року державний нотаріус Борщівської державної нотаріальної контори Інна Дідик за вих.№677/02-14 повідомила представнику позивача про те, що позивач не має можливості підтвердити шлюбні зв`язки із спадкодавцею, а тому пропонує для вирішення спору та з метою оформлення права власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 звернутися з позовом до суду.

Також нотаріус повідомила, про відсутність після смерті ОСОБА_2 заповітів, повідомила, що крім позивача до нотаріуса ніхто із заявою про прийняття спадщини не звертався, свідоцтв про право на спадщину у спадковій справі до майна ОСОБА_2 №170/2023 нікому не видавалося.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 своєчасно прийняв, як спадкоємець по закону 1 черги ОСОБА_1 , оскільки проживав з померлою разом на момент її смерті в одному будинковолодінні.

Таким чином, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.1216-1218, 1220-1223, 1225, 1268, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Більче-Золотецької сільської ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити факт перебування з 31.10.1970 року по 23.08.2024 року у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Україна», розміром 1,47 умовних кадастрових гектарів, що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0066809, який видано 15.10.1996 року ОСОБА_3 , та зареєстровано за реєстраційним номером 505, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Більче-Золотецька сільська рада Чортківського району Тернопільської області, с.Більче-Золоте, вул.Махнівка, 101 Чортківського району, Тернопільської області, код ЄДПОУ .

Повний текст судового рішення складено 02.02.2024 року.

Суддя Ірина ТОРСЬКА