РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 567/1222/22

Провадження № 22-ц/4815/200/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Мороз А.В.,

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Агро"

Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна

агровиробнича компанія",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року (ухвалене у складі судді Назарук В.А., повний текст рішення суду складено 06 листопада 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що їм на праві власності належить земельна ділянка площею 4,26 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області), з кадастровим номером :06:003:0017.

Вказували, що 15.09.2022 року з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їм стало відомо, що на належну їм земельну ділянку зареєстровано право оренди за ТОВ "Захід Агро" на підставі договору оренди від 10.03.2014 року та в подальшому було зареєстровано перехід право оренди на зазначену земельну ділянку до ТОВ "Західна агровиробнича компанія", при цьому жодних договорів між ними і ТОВ "Західна агровиробнича компанія" чи ТОВ "Захід Агро" не укладалося.

Пояснювали, що ТОВ "Західна агровиробнича компанія" користується належною їм земельною ділянкою чим порушує їхнє право на користування та розпорядження належним їм майном.

Просили суд зобов`язати ТОВ "Західна агровиробнича компанія" повернути їм земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0017, площею 4,26 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області) та скасувати рішення державного реєстратора Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області Кравчук Анжели Олександрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер рішення: 19103677 від 04 лютого 2015 року, щодо державної реєстрації права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія", номер запису про інше речове право: 8616180 від 04 лютого 2015 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0017, площею 4,26 га, з одночасним припиненням права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0017, площею 4,26 га.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року позов задоволено.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" повернути ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером :06:003:0017, площею 4,26 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області).

Скасовано рішення державного реєстратора Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області Кравчук Анжели Олександрівни, індексний номер рішення: 19103677 від 04.02.2015; номер запису про інше речове право: 8616180 (спеціальний розділ) від 04.02.2015, та державного реєстратора виконавчого комітету Бабинської сільської ради Гощанського району Рівненської області Опанасюка Сергія Михайловича, індексний номер рішення: 43592851 від 20.10.2018; номер запису про інше речове право: 8616180 (спеціальний розділ) від 04.02.2015, щодо державної реєстрації права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0017, площею 4,26 га, з одночасним припиненням права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:003:0017, площею 4,26 га.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агро" на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 6507 грн. 18 коп. витрат на сплату судового збору.

Рішення мотивовано тим, що відповідачами не доведено не тільки волевиявлення позивачів на укладення оспорюваних договорів, а й схвалення ними додаткової угоди в подальшому, як і не спростовано жодним доказом заперечення позивачів, з приводу їх необізнаності щодо отримання ними орендної плати за договорами.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що матеріали справи місять докази, що свідчать про наявність волевиявлення позивачів на укладення спірних правочинів.

Договір оренди фактично виконувався, орендар належним чином сплачував орендодавцям оренду плату за 2020-2021 роки, що підтверджує існування між сторонами договірних правовідносин.

Верховний суд у постанові від 01.02.2023 року у справі № 530/130/21, переглядаючи рішення судів у справі з подібними правовідносинами зазначив, що у справі, яка переглядається, позивачі довели лише факт непідписання ними текстів договорів, проте їхні фактичні дії щодо отримання орендної плати, укладення додаткових угод до договорів оренди землі переконливо доводять визнання ними фактів укладення згаданих договорів з відповідачем, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21).

Тобто, Верховний Суд наголошує на тому, що для встановлення факту укладення чи неукладення договорів оренди землі важливим є не тільки і не стільки встановлення відповідності підпису позивача на тексті договору, а важливим є встановлення наявності чи відсутності самого волевиявлення сторони на укладення відповідного договору. Наявність чи відсутність волевиявлення може доводитись різними доказами, в тому числі доказами, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору.

Просить суд скасувати оскражуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками земельної ділянки площею 4,26 га, яка знаходиться на території Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області (до ліквідації Острозького району знаходилася на території Сіянцівської сільської ради Острозького району Рівненської області), з кадастровим номером :06:003:0017, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, серії ЯЛ № 748565 (а.с. 18, том 1).

Право власності на вказану земельну ділянку у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 грудня 2000 року, серії АВО № 728824, згідно якого ОСОБА_3 , дружина спадкодавця, та ОСОБА_4 , дочка спадкодавця ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в рівних частках успадкували належне останньому право на земельну частку (пай) (а.с. 17, том 1).

У зв`язку з реєстрацією шлюбу ОСОБА_3 змінено прізвище на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 від 18.08.2015 року, а ОСОБА_4 змінено прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2 від 08.02.2015 року (а.с. 13, 16, том 1).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 309945109 від 15 вересня 2022 року вбачається, що 04 лютого 2015 року державним реєстратором Здолбунівського районного управління юстиції в Рівненській області Кравчук А.О. внесено запис за № 8616180 про прийняте рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 19103677 від 04.02.2015 року про право ТОВ "Західна агровиробнича компанія" оренди земельної ділянки на підставі договору оренди землі від 10 березня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ТОВ "Західна агровиробнича компанія", за яким в оренду відповідача передається спірна земельна ділянки строком 7 років з правом пролонгаці та правом передачі в суборенду (а.с. 20, том 1).

У матеріалах справи наявна копія договору оренди землі від 10 березня 2014 року, що укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (орендодавець) та ТзОВ "Захід Агро" (орендар), за яким в оренду передано земельну ділянку, площею 4,26 га та кадастровим номером :06:003:0017 на строк 5 років (а.с. 44, том 1).

05 вересня 2018 року укладено додаткову угоду до вищезазначеного договору від 10 березня 2014 року, якими замінено орендаря ТзОВ "Захід-Агро" на нового орендаря ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" (а.с. 47, том 1).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи № 1903-Е від 27.06.2023 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у графі "Орендодавець" у додатковій угоді №1 від 05.09.2018 року (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) виконаний не ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а іншою особою (а.с. 175, зворот, том 1).

Звертаючись до суду з позовом про повернення земельних ділянок та скасування державної реєстрації за відповідачем їх оренди, позивачі обґрунтовували заявлені позовні вимоги тим, що вони не підписувала та не укладали ні основного, ні додаткового договорів оренди землі з новим орендарем а тому вважали, що не було їх волевиявлення на укладення цих договорів.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі їх суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 207 ЦК України встановлено загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, особисті підписи сторін договору є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми такого договору, наявність таких підписів зазвичай має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України "Про оренду землі"

(тут і далі у редакції, чинній на дати, зазначені в спірних договорах) договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За частиною першою статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 46, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 6.216.24 постанови від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) зазначає, що: "у випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у виді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків).

За змістом статей 76, 102 ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тож на його підставі особа може заперечувати факт вчинення правочину.

Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством".

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що орендодавці не підписували та, відповідно, не укладали договору оренди землі та додаткової до неї угоди.

Водночас, стверджуючи, що спірні договори між сторонами не укладалася та не підписувалися, суд мав врахувати, що позивачі повинні були доводити не лише те, що вони не підписували договори (як окремі документи), а й не укладали такі договори (тобто тут двосторонні правочини як результат домовленості двох сторін, спрямованої на встановлення певних цивільних прав та обов`язків ), відповідно що між сторонами не виникли правові відносини з договору оренди землі, оскільки позивачки не виявляли своєї волі на укладення таких правочинів. Натомість відповідач має доводити виникнення між сторонами правовідносин з договору оренди землі, виконання такого договору сторонами внаслідок досягнення домовленості з приводу користування земельними ділянками орендодавців.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові від 01 лютого 2023 року у справі № 530/130/21.

На спростування доводів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про те, що договори з ТзОВ "Західна агровиробнича компанія" від 05.09.2018 року (про заміну сторони та внесення змін до договору оренди) вони не укладали, відповідач надав до суду першої інстанції докази визнання позивачками факту укладення договору, зокрема такі докази: копію відомості на виплату готівки від 22.11.2020 року. та копію платіжного доручення № 5275 від 18 жовтня 2022 року на виплату готівки у розмірі 5009,67 грн, із зазначенням призначення платежу: "орендна плата по договору оренди землі на 2021 рік (а.с. 48, 49, том 1).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказували у суді першої інстанції про отримання ними орендної плати за договором оренди землі у 2020 та 2021 роках.

Оскільки позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримували від нового орендаря ТОВ "Західна агровиробнича компанія" орендну плату, фактично між сторонами виникли та тривалий час існували правові відносини з договору оренди землі.

У зв`язку з наведеним висновок суду першої інстанції про неукладеність між сторонами договору оренди землі та додаткової угоди до нього, як наслідок, наявність підстав для повернення земельних ділянок є помилковим.

Зробивши висновок про неукладеність договору оренди землі та додаткової угоди до нього, врахувавши, що позивачки як власники земельної ділянки не підписували такі угоди, суд першої інстанції обмежив предмет доказування у справі лише встановленням факту підписання договорів не власником земельних ділянок, а іншими особами. Такі висновки суперечать правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, зробленим у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21), що виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину відповідно до його істотних умов, передбачених законодавством.

Ураховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

На підставі ст.ст. 6, 15, 16, 202, ч. 3 ст. 203, 205, 207, 218 ЦК України, ст.ст. 14,15 Закону України "Про оренду землі", ст.ст. 76, 102 ЦПК України , керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" задовольнити.

Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агро", Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" про повернення земельної ділянки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Західна агровиробнича компанія" по 1488,60 грн з кожної у рахунок відшкодування судових витрат, сплачених за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 09 лютого 2024 року.

Головуючий суддя Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.