Справа № 352/120/24
Провадження № 2/352/225/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Радишевська З.М.,

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей,-

В С Т А Н О В И В :

І. Короткий зміст позовних вимог.

10.01.2024 року ОСОБА_2 звернулась до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 27.11.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначає, що подружнє життя не складається, подружжя втратило взаєморозуміння, байдуже ставиться до життя та проблем одне одного, що призвело до припинення шлюбних відносин. Вказує, що сторони з 2020 року проживають окремо та спільного господарства не ведуть, внаслідок втрати почуття любові та поваги. До того ж подальше спільне життя із відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, примирення між ними неможливе. Неповнолітні діти позивачки проживають разом із нею та батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення повноліття на належному рівні життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку у достатньому розмірі.

Оскільки відповідач проживає окремо, отримує пенсійне забезпечення по інвалідності військовослужбовця ІІ групи, не має на утриманні непрацездатних осіб, а тому спроможний сплачувати аліменти в розмірі по 3 000 грн щомісячно на кожну дитину.

Тому просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище « ОСОБА_5 », визначити місце проживання неповнолітніх дітей із нею, та стягувати аліменти на утримання дітей в сумі по 3 000 грн. щомісячно на кожну дитину.

ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялась у відповідності до вимог закону про місце, дату та час розгляду справи, у заяві, яка була подана до позовної заяви, зазначила про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та без її участі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що погоджується сплачувати аліменти на утримання дітей у сумі по 1500 на кожну дитину. Зазначив, що перебував на війні з 2014 року, отримав поранення, потребує періодичного лікування. Пенсійне забезпечення отримує в розмірі 11 000 грн.

ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 11.01.2024 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою суду від 05.02.2024 року позовну вимогу в даній цивільній справі в частині визначення місця проживання дітей разом із матір`ю - залишено без розгляду.

ІV. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб виданим 27.11.2007 року серія НОМЕР_1 сторони 27.11.2007 року зареєстрували шлюб у Підліській сільській раді про що зроблено відповідний актовий запис №15 (а.с.7).

У сторін ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 26.08.2008 року серія НОМЕР_2 Підліській сільській раді, про що зроблений актовий запис №20 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 19.06.2013 року Підліською сільською радою Тисменицького району Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис №20 (а.с.8,9).

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ за №220804 відповідач є інвалідом 2 групи.

V. Мотиви з яких виходить суд та норми права.

Спільні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В порядку ч.2 ст.115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1,2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За приписами ч. 2ст. 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено на 2024 рік прожитковий мінімум дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні; працездатних осіб - 3028 гривні.

Згідно з вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

VІ. Висновки суду.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене.

Суд звертає увагу на те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб.

Таким чином оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально і його збереження суперечить інтересам позивача, то шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 27.11.2007 року у Підліській сільській раді про що зроблено відповідний актовий запис №15, слід розірвати.

Водночас суд зазначає, що згідно ст. 113 СК України вказано, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Здійснивши системний аналіз вищенаведеної норми суд дійшов висновку, що право на вибір прізвища є правом особи, яка його самостійно змінила, що реалізується на власний розсуд відповідною особою. При цьому зміна прізвища фізичної особи здійснюється на підставі її волевиявлення та виключно у порядку, що встановлений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відповідними органами реєстрації актів цивільного стану. Одночасно слід роз`яснити, що відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України суд наділений повноваженнями зазначати про вибір прізвища у рішенні суду про розірвання шлюбу виключно у разі розгляду такої справи в порядку окремого провадження. При розгляді справи в позовному провадженні до компетенції суду вирішення даного питання не відноситься.

Враховуючи матеріальне становище сторін та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів, розмір витрат на їх утримання, виходячи з принципів розумності та справедливості, потреб дітей у розвитку, враховуючи рекомендований розмір, визначений законодавством, що забезпечить дітей встановленим прожитковим мінімумом, не надання позивачем доказів можливості сплачувати відповідачем аліментів в розмірі саме по 3 000 грн, взявши до уваги стан здоров`я відповідача, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 2 000 грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2024 року до досягнення кожною дитиною повноліття.

З огляду на зазначене, позов підлягає до часткового задоволення.

VІІ. Судові витрати.

Позивач та відповідач звільнені від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

З ч. 6 ст. 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тому суд констатує про необхідність компенсувати судові витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.104, 110, 112, 180,181,182,184,191 Сімейного кодексу України, ст.1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», керуючись ст.ст.263-265,430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 27.11.2007 року у Підліській сільській раді, про що зроблено відповідний актовий запис №15, розірвати.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 2 000 (дві тисячі) грн щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.01.2024 року до досягнення кожною дитиною повноліття.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Витрати за розгляд справи компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Рішення складене в повному обсязі 09.02.2024 року.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області Гриньків Д.В.