Провадження № 2/554/685/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2024 р. м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі :

головуючого судді : Г.В. Андрієнко

за участю секретаря : О.Ю. Звігольської

за участю позивача : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації про виключення запису про обтяження ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 30.10.2023 р. звернувся до суду з позовом до Департаменту з питань реєстрації про виключення запису про обтяження №10332819.

В заяві вказав , що 10.02.2010 р. Октябським районним судом м. Полтави по справі № 2-268/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя було винесено ухвалу про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 . Вказана ухвала послугувала підставою для внесення державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень , з відкриттям розділу :індексний номер:22699047,державний реєстратор Безмаль В.В. до державного реєстру речових прав і зроблено запис № 1.02.2010 р. о 17:39:41, відповідно до якого було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1

01.09.2023 р. він звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави про отримання ухвали № 2-268/10 по справі № 2-268/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та отримав відповідь , що згідно алфавітних покажчиків за 2010 р. в провадженні суду перебувала дана справа , але на даний час видати копію рішення суду не має можливості , оскільки справа знищена , а рішення не збереглося .

Таким чином , він не має можливості скасувати ухвалу , якої фактично не існує.

На даний час його права порушені, оскільки він не може вільно розпорядитися своєю власністю.

Прохав виключити з Державного реєстру речових прав запис про обтяження № 103322819 від 10.02.2010 р. відповідно до якого було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 . Зобов`язати Департемент з питань реєстрації скасувати арешт нерухомого майна , обтяжувачем якого є ОСОБА_1 .

07.11.2023 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та справа призначена до підготовчого судового засідання .

15.12.2023 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву від Департаменту з питань реєстрації.

У відзиві зазначили , що Департамент є неналежним відповідачем .Позивач вказує, що арешт накладався Октябрським районним судом м. Полтави .Жодна із позовних вимог , що міститься у позовній заяві , не є обґрунтованими та не пред`являється до Департаменту .

Державна реєстрація припинення арешту проводиться державним реєстратором шляхом внесення відомостей до Державного реєстру прав за результатом розгляду поданої заявником заяви та доданих до неї документів , зокрема судового рішення , що набрало законної сили , відповідно до яких обтяження речових прав припинено , тобто містяться відомості про факт припинення арешту.

Відповідно до ч.3 ст. 26 ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості , про речові права , обтяження речових прав ,внесені до Державного реєстру прав , не підлягають скасуванню та /або вилученню , крім випадків , передбачених пунктом 1 частини 7 статті 37 цього Закону.

Натомість , підставою для внесення до Державного реєстру прав відповідно до пункту 1 частини другої статті 27 Закону може бути судове рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Таким чином , позовна вимога про виключення з Державного реєстру прав запису про обтяження суперечить чинному ЗУ « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,який є спеціальним законом у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

19.12.2023 р. закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги з підстав , викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Враховуючи , що в матеріалах справи міститься відзив , суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача , на підставі доказів , що містяться у справі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи , вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 10.02.2010 р. Октябрським районним судом м. Полтави по справі № 2-268/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя було винесено ухвалу про арешт нерухомого майна ОСОБА_1 . Вказана ухвала послугувала підставою для внесення державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень , з відкриттям розділу :індексний номер:22699047,державний реєстратор Безмаль В.В. до державного реєстру речових прав і зроблено відповідний запис № 1.02.2010 р. о 17:39:41, відповідно о якого було накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1

01.09.2023 р. позивач звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави про отримання ухвали № 2-268/10 по справі № 2-268/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та отримав відповідь , що згідно алфавітних покажчиків за 2010 р. в провадженні суду перебувала дана справа , але на даний час видати копію рішення суду не має можливості , оскільки справа знищена , а рішення не збереглося .

Оскільки ухвали не існує ,то позивач позбавлений можливості її оскаржити та зняти арешт з майна.

Вважає, що оскільки ухвала не зберігалася та відсутня можливість її оскаржити , то Департамент з питань реєстрації повинен виключити з реєстру речових прав запис про обтяження у вигляді арешту нерухомого майна .

Відповідно до частини першої та четвертої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Спеціальним законом у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі за текстом - Закон) та, серед іншого, встановлює порядок та підстави державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

У пункті 1 частини першої статті 2 Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав).

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 3 Закону внесення відомостей до Державного реєстру прав здійснюється виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.

У статті 4 Закону визначені обтяження речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, до яких, серед іншого, належить арешт (п.4 ч.1 ст. 4 Закону).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частина восьма статті 18 Закону визначає, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству іподаним/отриманим документам.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 22 Закону документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У пункті 4 частини третьої статті 10 Закону встановлено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій.

У частині другій статті 27 Закону визначені підстави для державної реєстрації прав, в тому числі визначено, що державна реєстрація припинення обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили (п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону).

Згідно з пунктами 4 та 5 частини першої статті 18 Закону державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав здійснює перевірку документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень та приймає рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав).

В частині першій статті 26 Закону встановлено, що за результатом розгляду документів , поданих для державної реєстрації прав , державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права , обтяження речових прав до Державного реєстру прав.

Таким чином , наявність у поданих заявником документах підстав внесення відомостей про припинення арешту до Державного реєстру прав є обов`язковою умовою проведення державної реєстрації припинення такого обтяження.

Таким чином , державна реєстрація припинення арешту проводиться державним реєстратором шляхом внесення відомостей до Державного реєстру прав за результатом розгляду поданої заявником заяви та доданих до неї документів , зокрема судового рішення , що набрало законної сили , відповідно до якого обтяження речових прав припинено.

Щодо позовної вимоги стосовно виключення з Державного реєстру речових прав запис про обтяження № 10332819 від 10.02.2010 р. суд зазначає наступне.

У частині третій статті 26 Закону встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

Натомість, підставою внесення до Державного реєстру прав відповідно до пункту 1 частини другої статті 27 Закону може бути судове рішення щодо припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Таким чином, позовна вимога про виключення з Державного реєстру прав запису про обтяження суперечить чинному Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який є спеціальним законом у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Щодо вимоги про зобов`язання державну реєстраційну службу скасувати арешт нерухомого майна, обтяжувачем якого є ОСОБА_1

( №) слід зазначити наступне.

Відповідно до доданих позивачем до позовної заяви копій, державним реєстратором Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області Безмаль В.В. під час проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно( на підставі рішення про державну реєстрації прав та їх обтяжень до Державного реєстру прав перенесено ( номер запису про обтяження: 10332819) відомості про арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження: 9507431 від 10.02.2010, що міститься у Єдиному реєстрі заборон відчудження об`єктів нерухомого майна.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» Державну реєстраційну службу ліквідовано.

Департамент з питань реєстрації зареєстрований як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 06.08.2019 та не є правонаступником державної реєстраційної служби( в тому числі Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області).

Частиною 8 ст. 18 Закону визначено , що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно статті 11 Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав . Втручання , крім випадків, передбачених цим законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб,юридичних осіб, громадян та об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Повноваження державного реєстратора визначені ст. 9 та ч.3 ст. 10 Закону.

Зокрема, частиною 3 ст. 10 Закону визначено обов`язок державного реєстратора на встановлення відповідності заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а у частині 1 ст. 18 Закону визначено порядок проведення державної реєстрації прав.

Наведені приписи законодавства свідчать про те, що суб`єкт державної реєстрації прав-державний реєстратор прав на нерухоме майно має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції державного реєстратора прав на нерухоме майно належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати відповідні рішення (правова позиція Верховного Суду України постанова від 11.11.2015 у справі № 819/1849/13-а).

Таким чином , позовна вимога зобов`язати держану реєстраційну службу скасувати арешт нерухомого майна, обтяжувачем якого є ОСОБА_1

( № НОМЕР_1 ) є безпідставною та такою , що суперечить вимогам чинного законодавства.

Аналізуючи вищевикладене , суд вважає, що позивачем невірно обраний спосіб захисту, спочатку потрібно вирішити питання про скасування судом арешту з майна ОСОБА_1 , залучивши до участі в справі особу , за клопотанням якої було накладений арешт , та в разі позитивного вирішення справи пред`явити ухвалу суду до виконання до державного реєстратора.

Оскільки позивач звільнений як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору , то судовий збір відноситься на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного , керуючись ст. ст. 10, 60, 263-268 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту з питань реєстрації про виключення запису про обтяження - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 діб .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Повний текст рішення виготовлений 09.02.2024 р.

Суддя : Г.В. Андрієнко