Справа № 496/6293/23
Провадження № 2/496/142/24
07 лютого 2024 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Гончаренко І.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але до позовної заяви долучив клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином про дату, час і місце проведення судового засідання, причини неявки суд не повідомила. Клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надала.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07.09.2021 року між ОСОБА_1 та АТ «Акцент-Банк» було укладено договір про надання банківських послуг б/н, на підставі підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» (далі-Заява).
Підписанням вказаної заяви, ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайтуwww.a-bank.com.ua. ОСОБА_1 зобов`язалася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитись з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua.
Разом з тим, у даній Заяві відсутні відомості про те, з якими саме Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами ознайомлена і погоджується відповідач, підписуючи Анкету-Заяву. Крім того, у заяві не зазначено тип картки, яка оформлюється на ім`я ОСОБА_1 , суму бажаного кредитного ліміту та умови кредитування.
До позовної заяви АТ «Акцент-банк» долучив паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка «Зелена», в якому зазначені умови кредитування в АТ «Акцент-Банк», проте вони не містять підпису ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Акцент-Банк» та видано картку № НОМЕР_2 , строком дії до жовтня місяця 2027 року.
У довідці за лімітами вказано, що на картці ОСОБА_1 були змінені кредитні ліміти, а саме: 07.09.2021 року - встановлення кредитного ліміту - 5 000 грн.; 07.09.2021 року - збільшення кредитного ліміту - 5 000 грн.; 02.03.2022 року - зменшення кредитного ліміту - 0,00 грн.; 02.03.2022 року - збільшення кредитного ліміту - 5 000 грн.; 02.03.2022 року - збільшення кредитного ліміту - 26 400 грн.
З виписки по картці, виданої за період з 07.09.2021 року по 02.08.2023 року, вбачається, що ОСОБА_1 користувалася вищевказаною кредитною карткою та кредитними коштами. У виписці також містяться відомості про здійснені операції останньою щодо повернення кредитних коштів.
У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов.
Не виконуючи належним чином зобов`язання за Договором про надання банківських послуг від 07.09.2021 року, ОСОБА_1 порушила зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.
Між тим, судом критично оцінені доводи позивача щодо нарахування заборгованості за процентами у розмірі 8768, 64 грн. з огляду на наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку - АТ «Акцент-Банк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Банк, пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за процентами.
При цьому, у Заяві позичальника від 07.09.2021 року процентна/відсоткова ставка взагалі не визначена.
Крім того, у Заяві від 07.09.2021 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді сплати відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Разом з тим, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами є безпідставними, оскільки наявний у матеріалах справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», які передбачали сплату відсотків не містить підпису відповідача, а отже, позивачем не доведено, що ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву, погодилася на приєднання до цих Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», ознайомившись з ними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач розуміла саме ці Умови та погодилася з ними, а також те, що вказані документи на момент отримання ОСОБА_1 кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами саме у зазначених у цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Тому, у цій справі не можна вважати Умови та правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» складовою частиною укладеного між сторонами договору.
Вказаний правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі № 191/2648/17.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15).
Представник позивача у позовній заяві зазначив, що відповідачем також підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, тощо, за допомогою електронного підпису.
Проте, у Паспорті споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» зазначено: «підпис клієнта: ОСОБА_1 . Підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 07-09-2021 15:38 з номера телефону НОМЕР_3 у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг, Дата, ПІБ, підпис».
Таким чином, суд зауважує, що представником позивача не доведено, що ОСОБА_1 дійсно була ознайомлена з Паспортом споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» та підтвердила таке ознайомлення саме за допомогою електронного підпису.
Відтак, Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», в якому визначена, зокрема, реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача, не містить підпису ОСОБА_1 , тому не можна вважати, що між сторонами Договору були погоджені умови щодо сплати процентів.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Тарифи та Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, що стосується заборгованості за відсотками у розмірі 8768, 64 грн., суд вважає, що відсутні правові підстави для їх стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк», у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 07.09.2021 року, та через те, що Тарифи, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», додані до позовної заяви, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору без підпису ОСОБА_1 .
У даному випадку, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року).
Згідно п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.
З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.
Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ «Акцент-Банк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року № 342/180/17.
Проте, враховуючи той факт, що кредитор має право вимагати у будь-який час виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають судовому захисту, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-банк» заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 26 335, 59 грн., оскільки вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи та позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.
В свою чергу, ОСОБА_1 не надала в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 207, 509, 525, 526, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 272, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 07.02.2024 року.
Суддя М.Л. Пасечник