ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/3466/23 Номер провадження 22-ц/814/528/24Головуючий у 1-й інстанції Семенова Л.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у залі суду апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 червня 2023 року, постановлену у складі головуючого судді Семенової Л.М., дата складання повного тексту ухвали не вказана, у справі за заявою КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Полтавської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги централізованого водопостачання, водовідведення, інфляційних витрат та 3% річних, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст заяви

30 травня 2023 року КП «Кременчукводоканал» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги централізованого водопостачання, водовідведення, інфляційних витрат та 3% річних, у загальній сумі 4093 грн. 21 коп. ( у тому числі абонентська плата 411грн.70 коп. та 3% річних 7 грн. 01 коп. та 34 грн. 82 коп інфляційних витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 червня 2023 року у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги централізованого водопостачання, водовідведення, інфляційних витрат та 3% річних, у загальній сумі 4093 грн. 21 коп. ( у тому числі абонентська плата 411грн.70 коп. та 3% річних 7 грн. 01 коп. та 34 грн. 82 коп інфляційних витрат відмовлено.

Відмовляючи КП «Кременчукводоканал» у видачі судового наказу суд першої інстанції зазначив, що подана заява не відповідає вимогам ст.. 163 ЦПК України, адже до заяви не додано копії договору або будь-яких доказів приєднання боржника до умов Типового договору. Доказів про існування договірних відносин суду не надано.

Крім того, до матеріалів заяви не долучено відомостей щодо власника квартири АДРЕСА_1 , що позбавляє суд можливості визначити особу, яка на відповідній правовій підставі може нести відповідальність за несплату спожитих за вказаною адресою комунальних послуг. Реєстрація за вказаною адресою сама по собі окремо не свідчить про настання обов`язку до сплати таких послуг.

Крім того, у заяві про видачу судового наказу відсутня інформація про наявність лічильника на водопостачання та його покази на які існує заборгованість.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, КП «Кременчукводоканал» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 712/8916/17 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Суд першої інстанції помилково вказав, що заявник не надав оригінал договору з підписом боржника, що підтверджує заборгованість, оскільки відповідно до ст.. 9 ч.5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено укладання публічного договору про надання послуг централізованого водовідведення, в тому числі шляхом фактичного споживання. Тому між сторонами склалися фактичні договірні відносини на підставі публічного договору.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.02.2018 року у справі № 641/2634/16 за змістом ст.. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно ч.3 ст. 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Виходячи з практики Верховного Суду можливо зробити висновок, що суд наділений повноваженнями щодо видачі судового наказу про стягнення житлово-комунальних послуг за публічним договором. Крім того, у разі незгоди з судовим наказом, боржник може подати заяву про скасування судового наказу.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що між КП Кременчукводоканал» та боржником ОСОБА_1 укладено договір про надання комунальних послуг з централізованого водовідведення, що є публічним договором приєднання в силу положень ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ст..ст. 633, 634 ЦК України. Відсутність в паперовому вигляді договору не свідчить про відсутність договірних відносин між сторонами.

Договір централізованого водопостачання та централізованого водовідведення між заявником та боржником є публічним , в силу положень ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та розміщений на веб-сайті заявника, тому доручення його письмової копії до заяви про видачу судового наказу не вимагається.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1. ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Згідно зі ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно приписів ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 4-9 ст.165 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю.

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Отже, зважаючи на визначений процесуальним законом порядок розгляду та звернення до виконання судового наказу, обов`язковою умовою для його видачі є встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про звернення суду першої інстанції до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника ОСОБА_1 .

Крім того, частиною 1 ст. 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Частиною 4 ст.263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 (провадження N 61-30812св18) зазначив, що позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження майна, за правилами виключної підсудності.

Предметом заяви про видачу судового наказу у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна боржника.

Зважаючи на те, що заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 , доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Згідно з частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність письмово оформленого договору не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані їй послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Враховуючи вищевказані обставини, норми матеріального права та правову позицію Верховного Суду, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо наявності підставі для відмови у задоволенні заяви про видачу судового наказу.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1. ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 червня 2023 року - скасувати.

Справу за заявою КП «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Полтавської області про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги централізованого водопостачання, водовідведення, інфляційних витрат та 3% річних направити до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2024 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська